справа № 166/684/26
провадження № 2/166/515/26
категорія: 38

РІШЕННЯ 
іменем України
25 червня 2026 року с-ще Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого – судді Cвистун О.М., за участю секретаря Заєць Н.П., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
установив:
Лановий Є.М., в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс" (далі – ТОВ "ФК "Солвентіс"), 23 квітня 2026 року звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту № 3679239 (далі – Кредитний договір).
Позов мотивує тим, що 18 червня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" (далі – ТОВ "Алекскредит")та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7000 грн.
29 жовтня 2025 року між ТОВ "Алекскредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Секвоя Капітал" (далі – ТОВ "Секвоя Капітал") відповідно до чинного законодавства укладено договір факторингу № 29/10-2025 (далі – Договір факторингу № 1).
31 жовтня 2025 року між ТОВ "Секвоя Капітал" та ТОВ "ФК "Солвентіс" відповідно до чинного законодавства укладено договір факторингу № ДФ-31102025 (далі – Договір факторингу № 2).
Згідно з Договорами факторингу № 1 та № 2 відбулось відступелння права вимоги до позивача за Кредитним договором в сумі 44450 грн, з яких: 7000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 37450 грн – заборгованість за відсотками.
Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Солвентіс" заборгованість за Кредитним договором у розмірі 44450 грн, а також понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.
Ухвалою від 27.04.2026 справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи, установлено відповідачу строк для подання відзиву, а також призначено судовий розгляд на 03 червня 2026 року.
Ухвалою від 03.06.2026 відкладено розгляд справи на 25 червня 2026 року.
Поштові відправлення, надіслані за зареєстрованим місцем проживання відповідача, у яких містились копії ухвали від 27.04.2026, двічі повернуто до суду неврученими через відсутність адресата за вказаною адресою.
За наведених обставин, суд уважає, що за правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідачу вручена ухвала від 27.04.2026, якою встановлено строк для подання відзиву.
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав, у зв`язку з чим суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Судом установлено, що 18 червня 2020 року між ТОВ "Алекскредит" та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора PS3679239.За умовами Кредитного договору ТОВ "Алекскредит" надає ОСОБА_1 кредит в розмірі 7000 гривень (п. 1.3 Кредитного договору) зі строком дії договору з 18 червня 2020 року до 30 грудня 2020 року (п. 3.1 Кредитного договору).
Відповідно до п. 1.7 Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: У випадку використання Кредиту (п. 2.20. Правил) менше ніж 5 календарних днів, включаючи Дострокове виконання Зобов`язань (п. 2.12. Правил), позичальник сплачує фіксовану суму Процентів за користування кредитом, яка складає 5,10% від визначеної в п. 1.3. цього Договору суми кредиту. У випадку використання Позичальником Лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту (п. 1.3. Договору) та сплати Процентів за користування кредитом протягом 15 календарних днів з 18.06.2020 року до 03.07.2020 року (включно) (Базовий період - п. 2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,02% (Акційна ставка (п. 2.1. Правил) або Ставка за програмою лояльності (п. 2.34. Правил)). При використанні Позичальником Загальних умов кредитування процентні ставки складають: в Базовий період з 18.06.2020 року до 03.07.2020 року (включно) - 1,70 % за один день користування Кредитом (Базова процентна ставка - п. 2.3. Правил); в Спеціальний період (п. 2.40. Правил) з 04.07.2020 року до 30.12.2020 року (включно) – 3 % за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка - п. 2.34. Правил).
Згідно з п. 1.4 Кредитного договору кредит надається позичальниці в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальниці.
Довідкою ТОВ "ФК "Елаєнс" від 02.11.2024 підтверджується факт перерахування ТОВ "Алекскредит" 18 червня 2020 року грошових коштів у сумі 7000 грн на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 .
Таким чином, сторони погодили усі істотними умовами кредитування та відповідач отримав кошти у сумі 7000 грн, шляхом їх переказу позивачем на банківський картковий рахунок, вказаний відповідачем під час укладення Кредитного договору.
Згідно з детальним (щоденним) розрахунком заборгованості за Кредитним договором станом на 29 жовтня 2025 року заборгованість відповідача перед ТОВ "Алекскредит" становить 47180 грн, з яких: 7000 грн – тіло кредиту, 40180 грн – проценти за користування кредитом.
Між ТОВ "Алекскредит" та ТОВ "Секвоя Капітал" 29 жовтня 2025 року укладено Договір факторингу № 1, відповідно до умов якого ТОВ "Алекскредит" за грошові кошти відступає ТОВ "Секвоя Капітал" права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі прав вимог.
Згідно з витягом з реєстру прав вимог № АК-29/10-2025 від 29.10.2025 ТОВ "Секвоя Капітал" за договором факторингу № 29/10-2025 набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором в сумі 44450 грн, з яких 7000 грн – сума заборгованості за тілом; 37450 грн – сума заборгованості за процентами. 
Між ТОВ "Секвоя Капітал" та ТОВ "ФК "Солвентіс" 31 жовтня 2025 року укладено Договір факторингу № 2, відповідно до умов якого ТОВ "Секвоя Капітал" за грошові кошти відступає ТОВ "ФК "Солвентіс" права вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимог.
Згідно з реєстром боржників до договору факторингу № ДФ-31102025 від 31.10.2025 ТОВ "ФК "Солвентіс" набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором в сумі 44450 грн, з яких 7000 грн – сума заборгованості за тілом; 37450 грн – сума заборгованості за процентами. 
Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з Договору позики.
Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію" (далі – Закон).
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону (тут і далі – в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно із ст. 12 Закону Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" в редакції чинні на момент виникнення спірних правовідносин електронна ідентифікація - це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи - це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зважаючи на те, що позивачем доведено факт укладення Кредитного договору між ТОВ "Алекскредит" та відповідачем, перехід прав вимог за Кредитним договором до позивача, отримання ОСОБА_1 кредиту в розмірі 7000 грн, відсутність будь-яких платежів зі сторони відповідача в рахунок повернення тіла кредиту, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині та стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7000 грн.
Водночас, суд не погоджується з розміром нарахованих відповідачу відсотків за користування кредитом з таких підстав.
Порядок та підстави нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами, зокрема за кредитними договорами, передбачені статтями 1048 та 1056-1 ЦК України.
Зокрема, ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Статтею 1056-1 ЦК України установлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Пунктом 3.1 чітко встановлений строк дії договору: з 18.06.2020 до 30.12.2020. Будь-яких додаткових угод щодо продовження строку дії Кредитного договору, як того вимагають вимоги п. 7.1 Кредитного договору, матеріали справи не містять.
З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування кредитом з 31.12.2020 є безпідставними.
З детального розрахунку заборгованості за Кредитним договором установлено, що первісним кредитодавцем здійснювалось нарахування відсотків до 10.03.2021, тобто поза межами строку дії Кредитного договору. Згідно з цим же розрахунком, залишок відсотків за користування кредитом, які несплачені відповідачем станом на 30 грудня 2020 року, становлять 25480 грн.
За наведених обставин, сума заборгованості за Кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 32480 грн, яка складається із тіла кредиту в розмірі 7000 грн та відсотків за користування кредитом у розмірі 25480 грн.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 1945 грн 44 коп. (32480/44450*2662,40).
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правничої допомоги № 43657029/02 від 02.01.2026, укладений між ТОВ "ФК "Солвентіс" та адвокатським об`єднанням "Констрактів Лойрез"; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським об`єднанням "Констрактів Лойрез", необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "ФК "Солвентіс" щодо стягнення кредитної заборгованості на суму 6000 грн; додаткову угоду № 3679239 до договору про надання правової допомоги № 43657029/02 від 02.01.2026; копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю серії КС № 6426/10 від 15.02.2018.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Великої Палати Верховного Суду в додатковій постанові від 07.07.2021 у справі №910/12876/19, Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до яких розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача.
Крім того, послуги, надані адвокатом, є типовими для позивача, оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно, не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правової позиції.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні та позовні вимоги задоволено частково. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).
Відтак, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн, уважаючи таке рішення справедливим і виваженим.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 526, 549, 610, 611, 625, 629, 1048-1050, 1077 ЦК України, суд   
ухвалив :
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс" заборгованість за договором про надання кредиту № 3679239 від 18 червня 2020 року в розмірі 32480(тридцять дві тисячі чотириста вісімдесят) гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту – 7000 (сім тисяч) гривень, заборгованість по відсотках за користування кредитом – 25480 (двадцять п`ять тисяч чотириста вісімдесят) гривень. 
Стягнути із ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс" 1945 (одну тисячу дев`ятсот сорок п`ять) гривень 44 (сорок чотири) копійки судового збору та 3000 (три тисячі)гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс", код ЄДРПОУ 43657029, юридична адреса: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, 29-31;
Відповідач – ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Ратнівського
районного суду О.М. Свистун