П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 495/3766/23	

Категорія: 106030000	Головуючий у суді І інстанції: Бездрабко О. І. час і місце ухвалення: підготовче засідання, м. Одеса 	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача	Семенюка Г.В.	
суддів: 	Федусика А.Г.	
 	Шляхтицького О.І.	

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

в с т а н о в и В:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебувала дана адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якій позивач визначив такі вимоги:
- визнати протиправними дії при виконанні судового рішення від 05.12.2017 в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі;
- зобов`язати надати до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області належним чином виконаний звіт про виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2017 по справі № 495/3979/17 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старости села Долинівка Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області;
- накласти штраф на керівника суб`єкта владних повноважень, а саме: на голову Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_2 за невиконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2022 в частині зобов`язання Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області протягом 30 днів з моменту отримання постанови подати до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області звіт про виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2017 у справі № 495/3979/17 у подвійному розмірі від попереднього штрафу 99240 грн, тобто у сумі 198480 грн.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 грудня 2025 року справу передано за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.
09 лютого 2026 року дана справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду, який ухвалою від 13 лютого 2026 року прийняв її до провадження та вирішив розглядати в порядку загального позовного провадження.
03 березня 2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заявлено клопотання про закриття провадження у справі.
Мотивуючи указане клопотання, представник відповідача зазначив, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2024 у справі № 495/3979/17 скасовано ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.08.2023 та прийнято нове судове рішення про прийняття звіту Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 02-07/156 від 14.03.2023 про виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2017 по справі № 495/3979/17.
Отже, на думку представника відповідача, постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2017 по справі № 495/3979/17 виконана Маразліївською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області належним чином, що свідчить про відсутність предмета позову, заявленого у справі №495/3766/23.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року указане клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задоволено.
Суд закрив провадження в даній адміністративній справі №495/3766/23.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався вимогами пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, яка передбачає, що суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Суд першої інстанції, застосовуючи пункт 4 частини 1 статті 238 КАС України, виходив із того, що спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку з невиконанням відповідачем судового рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді старости с. Долинівка Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтвердив і позивач у підготовчому засіданні. Тому, на думку суду, позовні вимоги фактично спрямовані на виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2017 по справі № 495/3979/17 про поновлення позивача на посаді.
Між тим, суд відзначив, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, оскільки розгляд такої заяви встановлено статтею 383 КАС України.

Не погодившись з даною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду про закриття провадження та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Мотиви апеляційної скарги зводяться до обставин невиконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2017 по справі №495/3979/17.
До того ж, скаржник указує на те, що наразі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №12018162240001864 від 20.06.2018 за частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України по факту умисного невиконання зазначеної постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2017.
Крім того, скаржник звертає увагу, що Одеським окружним адміністративним судом розглядається адміністративна справа №495/242/24 за його позовом до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №71067488 від 20.02.2023.
Підсумовуючи викладене, скаржник вважає, що висновок Одеського окружного адміністративного суду про закриття провадження у справі не ґрунтується на вимогах закону, оскільки позивач заявив вимоги пов`язані з неправомірними діями відповідача по цій справі.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ураховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Якщо у справі було відкрито провадження, то суд керується пунктом 4 частиною 1 статті 238 КАС України, яка передбачає, що суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Тобто, відмова у відкритті провадження або закриття провадження у справі у такому випадку можливі за умови, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалено за результатами розгляду тотожного позову, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
Підстава позову – це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову – це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Такого висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 20.03.2024 у справі №320/225/23, від 07.12.2023 у справі №160/19012/21, від 05.12.2019 у справі №826/3678/16.
Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі №11-257заі18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.
Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.
Тобто, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.
Як свідчать матеріали справи, постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року (справа №495/3979/17) визнано недійсним та скасовано рішення Маразліївської сільської ради від 05 травня 2017 року № 406- VII «Про дострокове припинення повноважень старости села Долинівка Білгород – Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1 на посаді старости с. Долинівка Білгород – Дністровського району Одеської області.
Стягнуто з Маразліївської сільської ради Білгород – Дністровського району Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 травня 2017 року по 05 грудня 2017 року у розмірі 26051,90 грн.
Стягнуто з Маразліївської сільської ради Білгород – Дністровського району Одеської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 грн.
Стягнуто з Маразліївської сільської ради Білгород – Дністровського району Одеської області на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року.
Таким чином, постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року набрала законної сили ще у 2018 році.
У подальшому, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року встановлено судовий контроль за виконанням постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року по справі № 495/3979/17 та зобов`язано Маразліївську сільську раду Білгород Дністровського району Одеської області у строк протягом 30 днів з моменту отримання даної постанови подати до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області звіт про виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року по справі № 495/3979/17.
Далі, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року по справі №495/3979/17 встановлено Маразліївській сільській раді Білгород-Дністровського району Одеської області новий строк подання звіту про виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року по справі № 495/3979/17 та зобов`язано Маразліївську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області у строк протягом 30 днів з моменту отримання даної постанови подати до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області звіт про виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року по справі № 495/3979/17.
Звертаючись з новим позовом у цій справі №495/3766/23 ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області при виконанні судового рішення від 05 грудня 2017 року в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та зобов`язати Маразліївську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області надати до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області належним чином виконаний звіт про виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року по справі № 495/3979/17 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старости села Долинівка Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, а також накласти штраф на керівника суб`єкта владних повноважень за невиконання указаної постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року.
Отже, підстави, предмет позову та сторони у справі №495/3979/17 та у справі №495/3766/23 співпадають.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги у цій справі №495/3766/23 вже були вирішені у справі №495/3979/17 та є судове рішення з того самого спору і між тими самими сторонами, яке набрало законної сили, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі №495/3766/23 на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції у справі, що розглядається, констатував, що підставою для звернення з цим позовом до суду слугувала незгода позивача із діями відповідача щодо виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року по справі № 495/3979/17 про поновлення ОСОБА_1 на посаді.
Тобто, позивач, звертаючись із цим позовом, фактично просить суд зобов`язати Маразліївську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області виконати постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року по справі № 495/3979/17 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старости села Долинівка Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

З приводу правильності обраного позивачем способу захисту своїх прав, колегія суддів зазначає про таке.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що за наявності чинних судових рішень, його примусове виконання повинно відбуватися в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі – Закон № 1404-VIII.
Повторне звернення для цього до суду не вимагається.
Предметом спору у цій справі є незгода позивача з повнотою виконання судового рішення, отже, останній звернувся до суду з новим позовом, фактичною підставою якого є незгода з бездіяльністю органу місцевого самоврядування щодо виконання постанови суду в іншій справі в частині поновлення на посаді.
Положеннями частини 2 статті 14, частини 1 статті 370 КАС України, передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Частинами 2 та 4 статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом.
Згідно з частиною 5 статті 372 КАС України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом № 1404-VIII.
За частиною 1 статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною 1 статті 11 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а та 16.02.2019 у справі №816/2016/17.
Статтями 382 – 382-3 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
Відповідно до вимог частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в такій справі.
Наведені спеціальні норми КАС України спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення, а тому виключається можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.
Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в рішеннях від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а та від 06.02.2019 у справі №816/2016/17.
Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими статті 382 – 382-3, 383 КАС України пов`язують виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не спростував висновків суду першої інстанції, що даний позов направлений на виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2017 по справі № 495/3979/17.
Зважаючи на те, що наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів констатує, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

Керуючись статтями 294, 308, 311, 312, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, в порядку статті 328 КАС України, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   А.Г. Федусик