ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/14914/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т. М. (головуючої), Бенедисюка І. М., Власова Ю. Л.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ПрАТ "НЕК "Укренерго", відповідач-1, скаржник)

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.12.2025 (головуючий - суддя Селівон А. М.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2026 (головуюча - суддя Ходаківська І. П., судді: Демидова А. М., Євсіков О. О.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІНАТРОН-ГРУП" (далі - ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП", позивач)
до: 1) ПрАТ "НЕК "Укренерго"; 
2) Акціонерного товариства "Банк Альянс" (далі - АТ "Банк Альянс", відповідач-2)
про визнання недійсним одностороннього правочину, зобов`язання вчинити дії, визнання укладеною додаткової угоди та визнання гарантії такою, що не підлягає виконанню.

ВСТУП

Причиною звернення до Верховного Суду є наявність / відсутність правових підстав для забезпечення позову.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви про забезпечення позову
1.1. ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" звернулося до суду з позовною заявою до ПрАТ "НЕК "Укренерго" та АТ "Банк Альянс", в якій просить суд:
- визнати недійними на підставі частини першої статті 229 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) односторонній правочин - повідомлення ПрАТ "НЕК "Укренерго" про розірвання в односторонньому порядку договору від 02.12.2024 № 01/160-24 на виконання робіт за об`єктом реконструкції;
- зобов`язати ПрАТ "НЕК "Укренерго" погодити проектно-кошторисну документацію за об`єктом, погоджену листом ГШ ЗСУ від 11.10.2025 № 300/1/ С/8623, до договору від 02.12.2024 № 01/160-24 на виконання робіт за об`єктом реконструкції;
- визнати укладеною між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та ПрАТ "НЕК "Укренерго" додаткову угоду № 3 до договору від 02.12.2024 №01/160-24 на виконання робіт за об`єктом реконструкції, в наведеній в позовній заяві редакції;
- визнати такою, що не підлягає виконанню, гарантію за договором про надання гарантії (гарантійна лінія) від 05.02.2025 № 751-25, укладеним між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та АТ "Банк Альянс" в забезпечення виконання умов договору від 02.12.2024 № 01/160-24 на виконання робіт да об`єктом реконструкції, укладеним між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та ПрАТ "НЕК "Укренерго".

1.1.1. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправне розірвання ПрАТ "НЕК "Укренерго" в односторонньому порядку укладеного з позивачем договору на виконання робіт за об`єктом реконструкції, внаслідок помилки щодо обставин виконання позивачем умов правочину, у зв`язку з чим повідомлення ПрАТ "НЕК "Укренерго" про розірвання в односторонньому порядку вказаного договору має бути визнано недійсним на підставі статей 203, 215, 229 ЦК України, з одночасним продовженням строків виконання робіт та збільшення ціни договору шляхом укладення додаткової угоди до договору та погодженням проектно-кошторисної документації в новій редакції.

1.1.2. Також позивач просить визнати такою, що не підлягає виконанню гарантію за договором про надання гарантії (гарантійна лінія), укладеним між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та АТ "Банк Альянс" в забезпечення виконання умов спірного договору, посилаючись на безпідставне звернення ПрАТ "НЕК "Укренерго", як бенефіціара до банка-гаранта з вимогами про сплату коштів за гарантією та наявне у банку право на зворотну вимогу (регрес) до принципала (позивача) у розмірі всіх сплачених за такою гарантією сум, за відсутності порушень з боку ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" умов основного зобов`язання.

1.2. ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" звернулося до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просило застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони АТ "Банк Альянс" здійснювати будь-які платежі за договором про надання гарантії (гарантійна лінія) від 05.02.2025 № 751-25, укладеним між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та АТ "Банк Альянс", в забезпечення виконання умов договору від 02.12.2024 № 01/160-24 на виконання робіт з реконструкції, за будь-якими вимогами ПрАТ "НЕК "Укренерго", до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

1.2.1. В обґрунтування заяви (з урахуванням прийнятих судом доповнень до неї) позивач посилається на обставини виконання ним, як підрядником робіт на об`єктах ПрАТ "НЕК "Укренерго" з влаштування фізичного захисту автотрансформаторів, що знаходяться на території Чернігівської області (далі - ПС 330 кВ "Чернігівська" АТ-2) на підставі укладеного між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та ПрАТ "НЕК "Укренерго" як замовником договору, предметом якого є "Реконструкція ПС 330 кВ "Чернігівська" з влаштуванням фізичного захисту автотрансформатора АТ-2 (інв. № новий), Чернігівська область, Чернігівський р-н., с. Хмільниця - комплекс будівель та споруд (ПС-330 кВ).

1.2.2. Враховуючи безпідставне звернення ПрАТ "НЕК "Укренерго" як бенефіціара до банка-гаранта з вимогами про сплату коштів за гарантією та наявне у банку право на зворотну вимогу (регрес) до принципала (позивача) у розмірі всіх сплачених за такою гарантією сум, за відсутності порушень з боку ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" умов основного зобов`язання, позивач звернувся з позовними вимогами, в тому числі, про визнання такою, що не підлягає виконанню гарантію за договором про надання гарантії (гарантійна лінія), укладеним між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та АТ "Банк Альянс" в забезпечення виконання умов спірного договору, які втратять практичний сенс у разі реалізації банківської гарантії.

1.2.3. При цьому, в якості додаткових доводів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову у цьому спорі позивач посилається на той факт, що застосування гарантії буде мати наслідком списання з банківського рахунку позивача грошових коштів у великому розмірі, що призведе до погіршення фінансового стану підприємства, неможливості виплати заробітної плати найманим працівниками, затримки інших термінових платежів, в тому числі обов`язкових, і, як наслідок, майже до повної паралізації господарської діяльності ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП".

1.2.4. Отже, зазначене в сукупності, на переконання позивача, свідчить про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі, оскільки невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, зокрема, в частині вимог про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню.

2. Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

2.1. Господарський суд міста Києва ухвалою від 17.12.2025 у справі № 910/14914/25, залишеною без змін Північним апеляційним господарським судом постановою від 26.02.2026, заяву ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" про забезпечення позову задовольнив частково. Вжив заходи забезпечення позову шляхом заборони АТ "Банк Альянс" здійснювати будь-які платежі за вимогами ПрАТ "НЕК "Укренерго" за договором про надання гарантії (гарантійна лінія) № 751-25 від 05.02.2025, укладеним ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та АТ "Банк Альянс", в забезпечення виконання умов договору від 02.12.2024 № 01/160-24 на виконання робіт з реконструкції, до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі. В іншій частині в задоволенні заяви відмовив.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись з судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, ПрАТ "НЕК "Укренерго" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.12.2025 про забезпечення позову та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2026 у справі № 910/14914/25; постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" про забезпечення позову.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. У поданій касаційній скарзі ПрАТ "НЕК "Укренерго", з посиланням на абзац другий частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зазначає про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, вказуючи на порушення вимог статей 86, 139, 140, 236 ГПК України, а також не врахування висновків, викладених у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20 та від 07.02.2025 у справі № 910/7497/24.

4.2. Також скаржник у касаційній скарзі зазначає, що внаслідок неповного з`ясування обставин, на які посилався позивач у заяві про забезпечення позову, суди попередніх інстанцій в оскаржуваних ухвалі та постанові дійшли помилкових висновків щодо правової природи наявних між сторонами правовідносин. Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, не дослідив правову природу договору про надання гарантії, не з`ясував ані кола прав та обов`язків сторін за цим договором, ані кількості виданих банківських гарантій за цим договором, ані обсягу забезпечених ними зобов`язань, унаслідок чого дійшов безпідставного висновку про застосування такого заходу, як забезпечення позову.
5. Позиція інших учасників справи 

5.1. Від ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та АТ "Банк Альянс" надійшли відзиви на касаційну скаргу ПрАТ "НЕК "Укренерго", у яких відповідачі просили відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

6. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

6.1. Верховний Суд ухвалою від 09.04.2026, зокрема, відкрив касаційне провадження у справі № 910/14914/25 за касаційною скаргою ПрАТ "НЕК "Укренерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.12.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2026 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

6.2. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

6.3. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

7. Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи та висновків попередніх судових інстанцій

7.1. Предметом касаційного оскарження є ухвала суду першої інстанції, якою частково задоволено заяву про забезпечення позову та постанова апеляційного суду, якою вказану ухвалу залишено без змін.

7.2. Перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм права при постановленні оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд виходить з того, що інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту, матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

7.3. Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

7.4. Відповідно до частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

7.5. Отже, суд має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені у частині першій статті 137 ГПК України, та інші заходи у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

7.6. Колегія суддів зазначає, що правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України у контексті мети, підстав та сутності забезпечення позову є послідовними і сталими, викладені, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, у постановах Верховного Суду від 08.07.2024 у справі № 910/1686/24, від 26.08.2024 у справі № 922/1454/24, від 11.02.2026 у справі № 344/13201/23 тощо.

7.7. У постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

7.8. Верховний Суд виходить з того, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного спору.

7.9. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі № 753/22860/17).

7.10. Обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору (див. пункт 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2026 у справі № 344/13201/23).

7.11. Як убачається з матеріалів справи, предметом позову у цій справі є вимоги позивача до відповідачів про визнання недійсним одностороннього правочину, зобов`язання вчинити дії, визнання укладеною додаткової угоди та визнання гарантії такою, що не підлягає виконанню.

7.12. ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" звертаючися до суду із заявою про забезпечення позову, просить застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони АТ "Банк Альянс" здійснювати будь-які платежі за договором про надання гарантії (гарантійна лінія), укладеним між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та АТ "Банк Альянс", в забезпечення виконання умов договору на виконання робіт з реконструкції, за будь-якими вимогами ПрАТ "НЕК "Укренерго", до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

7.13. Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, частково задовольнив заяву ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" про забезпечення позову. Вжив заходи забезпечення позову шляхом заборони АТ "Банк Альянс" здійснювати будь-які платежі за вимогами ПрАТ "НЕК "Укренерго" за договором про надання гарантії (гарантійна лінія) № 751-25 від 05.02.2025, укладеним ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та АТ "Банк Альянс", в забезпечення виконання умов договору від 02.12.2024 № 01/160-24 на виконання робіт з реконструкції, до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

7.14. Вирішуючи питання обґрунтованості заяви позивача про забезпечення позову місцевий господарський суд, з яким погодився апеляційний суд, за результатами аналізу матеріалів справи вказав про наявність, окрім вимог про визнання недійсним одностороннього правочину про розірвання основного договору, зобов`язання погодити проектно-кошторисну документацію та визнати укладеною додаткову угоду до договору від 02.12.2024 № 01/160-24, тобто, безпосередньо пов`язаних виконанням умов такого правочину, похідної матеріально-правової вимоги позивача до відповідачів про визнання банківської гарантії за договором про надання гарантії (гарантійної лінії) від 05.02.2025 № 751-25 такою, що не підлягає виконанню.

7.15. Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, з посиланням на приписи статей 546 - 548 Цивільного кодексу України, зазначив, що способи забезпечення виконання зобов`язання покликані охороняти інтереси менш захищеної сторони за договором - кредитора шляхом покладення додаткового зобов`язального обтяження на боржника та/або на третю особу. Тобто, у разі невиконання або неналежного виконання умов цивільного договору на боржника покладається додаткова відповідальність, а в ряді випадків до виконання зобов`язання притягуються разом із боржником і треті особи, зокрема, при поруці та гарантії. Враховуючи правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20, норми ГК України та ЦК України, якими врегульовано забезпечення виконання зобов`язання гарантією та її правову природу, слід розуміти таким чином, що гарант не вправі робити власних висновків щодо наявності чи відсутності обов`язку принципала, а зобов`язаний платити за гарантією, якщо вимога та додані документи (якщо вони передбачені умовами гарантії) за зовнішніми ознаками відповідають умовам гарантії. 

7.16. За висновками судів, оскільки у цій справі позивач звернувся до суду, зокрема, з позовними вимогами немайнового характеру (про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню), то в цьому випадку має досліджуватися така підстава для вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

7.17. Суди зазначили, що ПрАТ "НЕК "Укренерго" не спростовано той факт, що виплата коштів гарантом бенефіціару за банківською гарантією нівелює значення судового рішення у випадку задоволення позовних вимог ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" до АТ "Банк Альянс" та зробить неможливим ефективний захист прав позивача в цьому судовому процесі, оскільки для ефективного захисту ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" необхідно буде ініціювати новий судовий спір про стягнення з бенефіціара безпідставно отриманих коштів, в той час як з`ясування обставин та підстав дійсності вимог АТ "НЕК "Укренерго" до банку-гаранта в межах одного судового провадження сприятиме дотриманню процесуальної економії, а також зменшенню додаткових часових та матеріальних витрат позивача, зокрема, в частині сплати зборів та витрат на професійну правничу допомогу.

7.18. Також суди зазначили про наявність у АТ "Банк Альянс" як гаранта, права на зворотну вимогу (регрес) до боржника (принципала) в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, проте оскільки ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" не визнається законність вимог ПрАТ "НЕК "Укренерго", невжиття заходів забезпечення позову у цій справі зумовить нарахування штрафних санкцій, відповідальність за які буде покладено на ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та спричинить виникнення інших судових спорів, що, у свою чергу, не відповідає принципам господарського судочинства та ефективному захисту порушеного права.

7.19. За таких обставин за наявності вимог бенефіціара до банку-гаранта щодо виплати гарантійного платежу та відповідного звернення банку до позивача з вимогами про перерахування коштів для покриття можливих витрат за гарантією, суди дійшли висновку, що обґрунтованими та адекватними в межах даного спору є заходи забезпечення позову у вигляді заборони АТ "Банк Альянс" здійснювати будь-які виплати за банківською гарантією в межах договору про надання гарантії (гарантійна лінія) від 05.02.2025 № 751-25, оскільки такі заходи спрямовані запобіганню виникненню можливих перешкод для захисту та відновлення прав позивача у разі задоволення позову, але невжиття їх, у разі виконання банком своїх зобов`язань за гарантією, може ускладнити чи зробити неможливим його захист.

7.20. Суди зазначили, що обраний заявником захід забезпечення позову є тимчасовим, на період вирішення спору, з метою зупинення та запобігання вчиненню під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника в межах цього спору. Отже, частково задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із доведеності фактичних обставин, із якими пов`язується застосування відповідних заходів забезпечення позову, зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, співмірністю та адекватністю вжитих заходів забезпечення позову у співвідношенні з предметом заявлених позовних вимог немайнового характеру, збалансованості інтересів сторін.

7.21. Апеляційний суд, спростовуючи доводи скаржника, а саме посилання ПрАТ "НЕК "Укренерго" на правовий висновок об`єднаної палати Касаційного господарського Суду у складі Верховного Суду у справі № 910/7497/24 визнав помилковим, оскільки за змістовим, суб`єктним і об`єктним критеріями спірні процесуальні правовідносини в цій справі та в зазначеній НЕК "УКРЕНЕРГО" справі № 910/7497/24 не є подібними з огляду на істотні відмінності щодо вжитих судами заходів забезпечення позову, пов`язаних з правами та обов`язками сторін відповідних спорів, що зумовлює різний зміст спірних процесуальних правовідносин і виключає застосування вказаних правових позицій під час вирішення питання забезпечення позову в цій справі. Проте у справі, що переглядається, предметом позову є, зокрема, визнання банківської гарантії, такою, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим, на відміну від справи № 910/7497/24, місцевим судом застосовано заходи забезпечення позову в межах предмета заявленого позову. З огляду на наведене, доводи НЕК "УКРЕНЕРГО" про її неврахування зводяться до власного трактування таких висновків (без урахування конкретних обставин справи, предмета, підстав позову та наявних доказів у справі), що не може бути підставою для скасування заходів забезпечення вжитих судом.

7.22. Апеляційний суд також зазначив, що вжиті заходи не порушують прав ПрАТ "НЕК "Укренерго", а АТ "Банк Альянс" підтримало позицію позивача та не заявляло про порушення своїх прав чи принципів банківської діяльності.

7.23. У зв`язку з викладеним вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову відповідають процесуальним нормам, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, співмірності, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом спору, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

7.24. Колегія суддів касаційного господарського суду, розглядаючи доводи касаційної скарги щодо правильності застосування норм права (див. пункт 4.1 цієї постанови), зазначає, що конкретний захід забезпечення має бути домірним позовній вимозі, заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, на забезпечення якого подана відповідна заява, і можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками, можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, відповідати дійсній меті звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, і особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, і такий захід має бути передбаченим частиною першою статті 137 ГПК України та/або інші заходи у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

7.25. Ключовим питанням під час касаційного перегляду цієї справи є перевірка дотримання судами попередніх інстанцій вимог 136 - 140 ГПК України в контексті застосованого виду забезпечення позову та наявності / відсутності підстав для його забезпечення. Верховний Суд зазначає, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 136 ГПК України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів у цій справі, встановити, чи є підстави для забезпечення позову у кожній конкретній справі, і оцінити, чи досягається мета вжиття заходів забезпечення позову.

7.26. При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Такий висновок узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22.

7.27. Аналізуючи оскаржувані судові рішення в межах доводів касаційної скарги та перевіряючи правильність застосування положень статей 136 - 140 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що висновки судів попередніх інстанцій не ґрунтуються на належному застосуванні норм процесуального права, не відповідають меті та підставам забезпечення позову, тому підлягають скасуванню з огляду на таке.

7.28. Предметом позову у цій справі є, зокрема, вимога визнати такою, що не підлягає виконанню, гарантію за договором про надання гарантії (гарантійна лінія) від 05.02.2025 № 751-25, укладеним між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та АТ "Банк Альянс" в забезпечення виконання умов договору від 02.12.2024 № 01/160-24 на виконання робіт да об`єктом реконструкції, укладеним між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та ПрАТ "НЕК "Укренерго".

7.29. Як убачається зі змісту позовної заяви (том 1, а. с. 16, пункт 4 "Щодо підстав визнання гарантії такою, що не підлягає виконанню") позивач зазначав, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором від 02.12.2024 № 01/160-24 між АТ "Банк Альянс" (далі - Банк) та ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" (далі - Принципал) укладено договір про надання гарантій (гарантійна лінія) від 25.02.2025 № 751-25/2 зі змінами № 1 від 10.09.2025 до умов гарантії виконання зобов`язань від 25.02.2025 № 751-25/2.

7.29.1. Згідно з листа № 21.3.1/8403 Банком 17.11.2025 отримано першу вимогу № 01/69805 від 14.11.2025 від Бенефіціара - ПрАТ "НЕК "Укренерго" щодо сплати коштів за Гарантією у розмірі - 17 337 766,23 грн. Повідомлено, що відповідно до умов пункту 2.6 договору принципалом розміщено грошове забезпеченням (покриття) у розмірі 2 600 664,94 грн, яке перераховано на рахунок в АТ "Банк Альянс". Відповідно до пункту 7.1.2 договору та враховуючи ймовірність виникнення у Банка витрат, пов`язаних із сплатою коштів на вимогу, Банк вимагає від ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" протягом 2 (двох) робочих днів перерахувати кошти для покриття можливих витрат за Гарантією у сумі 14 737 101,29 грн з призначення платежу: "Сплата можливих витрат відповідно до вимоги щодо сплати грошових коштів за банківською гарантією № 751-25/1 від 05.02.2025 зі змінами № 1 від 10.09.2025 до умов гарантії виконання зобов`язань № 751-25/1 від 05.02.2025".

7.29.2. Згідно з листа № 21.3.1/8404 Банком 17.11.2025 отримано другу вимогу № 01/69806 від 14.11.2025 від Бенефіціара - ПрАТ "НЕК "Укренерго" щодо сплати коштів за Гарантією у розмірі - 24 153 077,86 грн. Банком повідомлено, що відповідно до умов пункту 2.6 договору принципалом розміщено грошове забезпеченням (покриття) у розмірі 3 622 961,68 гривня, яке перераховано на рахунок в АТ "Банк Альянс". Відповідно до пункту 7.1.2 договору та враховуючи ймовірність виникнення у Банка витрат, пов`язаних із сплатою коштів на вимогу, Банк вимагає від ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" протягом 2 (двох) робочих днів перерахувати кошти для покриття можливих витрат за Гарантією у сумі 20 530 116,18 грн з призначення платежу: "Сплата можливих витрат відповідно до вимоги щодо сплати грошових коштів за банківською гарантією від 25.02.2025 № 751-25/2 зі змінами № 1 від 10.09.2025 до умов гарантії виконання зобов`язань № 751-25/2 від 25.02.2025.

7.29.3. Від бенефіціара - ПрАТ "НЕК "Укренерго" 21.11.2025 надійшла третя вимога від 20.11.2025 № 01/71205 щодо сплати коштів за Гарантією у розмірі - 26 470 542,82 грн. Також Банк повідомив Позивача про те, що право на зворотну вимогу до Принципала (регрес) у розмірі всіх сум, сплачених Банком за Гарантією, процентів, пені та будь-яких витрат (збитків) нічим не обмежене.

7.30. У заяві про забезпечення позову позивач просив заборонити АТ "Банк Альянс" здійснювати будь-які платежі за договором про надання гарантії (гарантійна лінія) від 05.02.2025 № 751-25, укладеним між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та АТ "Банк Альянс", в забезпечення виконання умов договору від 02.12.2024 № 01/160-24 на виконання робіт з реконструкції, за будь-якими вимогами ПрАТ "НЕК "Укренерго", до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

7.31. Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник зазначав, що однією з ключових позовних вимог у справі є визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню. Таким чином, здійснення платежів за цією гарантією безпосередньо становить предмет спору, а судове рішення у справі визначатиме наявність або відсутність правових підстав для її виконання. У разі здійснення виплат за гарантією до вирішення спору по суті позовна вимога втратить практичний сенс, а судовий захист не зможе бути ефективним.

7.31.1. Отже, (1) між АТ "Банк Альянс" та ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" укладено договір про надання гарантій (гарантійна лінія) від 05.02.2025 № 751-25; (2) банк отримав три вимоги за такими гарантіями: № 751-25/1 від 05.02.2025, від 25.02.2025 № 751-25/2 та від 28.03.2025 № 751-25/3; (3) позивач просив у позовній заяві визнати такою, що не підлягає виконанню, гарантію за договором про надання гарантії (гарантійна лінія) від 05.02.2025 № 751-25, укладеним між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та АТ "Банк Альянс" в забезпечення виконання умов договору від 02.12.2024 № 01/160-24 на виконання робіт да об`єктом реконструкції, укладеним між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та ПрАТ "НЕК "Укренерго", а в заяві про забезпечення позову - застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони АТ "Банк Альянс" здійснювати будь-які платежі за договором про надання гарантії (гарантійна лінія) від 05.02.2025 № 751-25, укладеним між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та АТ "Банк Альянс", в забезпечення виконання умов договору від 02.12.2024 № 01/160-24 на виконання робіт з реконструкції, за будь-якими вимогами ПрАТ "НЕК "Укренерго", до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі; (4) суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, вжив заходи забезпечення позову шляхом заборони АТ "Банк Альянс" здійснювати будь-які платежі за вимогами ПрАТ "НЕК "Укренерго" за договором про надання гарантії (гарантійна лінія) № 751-25 від 05.02.2025, укладеним ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та АТ "Банк Альянс", в забезпечення виконання умов договору від 02.12.2024 № 01/160-24 на виконання робіт з реконструкції, до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі. В іншій частині в задоволенні заяви відмовив.

7.32. Водночас зі змісту позовної заяви, заявлених позовних вимог, доданих до позовної заяви та заяви про забезпечення позову документів, оскаржуваних судових рішень не вбачається однозначного визначення, яка саме із виданих гарантій є безпосереднім предметом спору, щодо якої саме гарантії застосовано захід забезпечення позову в межах договору про надання гарантії (гарантійна лінія) від 05.02.2025 № 751-25.

7.33. Таким чином, задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, не з`ясував належним чином чи заявлений у заяві позивачем захід забезпечення є домірним позовній вимозі, чи узгоджується з предметом та підставами позову, на забезпечення якого подана відповідна заява, не встановив, за якою саме банківською гарантією вжито заходів забезпечення позову, не конкретизувавши її номер, дату видачі, обсяг забезпечених нею зобов`язань та зв`язок із предметом позову, а відтак не встановили наявність належного зв`язку між обраним заходом забезпечення позову та предметом спору, а також належним чином не оцінили співмірність заборони здійснювати будь-які платежі за всіма вимогами бенефіціара у межах договору гарантійної лінії. Фактично застосований судами захід забезпечення позову поширюється на невизначене коло гарантійних зобов`язань, що виходить за межі конкретного предмета спору та може призводити до безпідставного обмеження прав ПрАТ "НЕК "Укренерго" як бенефіціара.

7.34. Отже, суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки співмірності обраного заходу забезпечення позову із заявленими вимогами, його зв`язку з предметом спору та наслідкам для прав і обов`язків учасників спірних правовідносин, що свідчить про неправильне застосування положень статей 136- 140 ГПК України.

7.35. Щодо посилання апеляційного суду на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 17.07.2025 у справі № 910/3606/25 та від 26.08.2025 у справі № 910/6973/25, колегія суддів зазначає таке.

7.36. Так, у справах № 910/3606/25 та № 910/6973/25 предмет позову був чітко визначений та стосувався конкретних банківських гарантій із зазначенням їх номерів і дат видачі (№ 4486-22, № 4487-22, № 4482-22, № 4483-22 відповідно), а заходи забезпечення позову були застосовані саме щодо цих індивідуально визначених гарантій шляхом заборони банку здійснювати виплати за ними.

7.37. Натомість у справі, що переглядається, заява про забезпечення позову стосується заборони здійснювати будь-які платежі за договором гарантійної лінії загалом, без визначення конкретної гарантії та з`ясування чи є предметом спору, що свідчить про відмінність фактичних обставин справи.
7.38. Отже, висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах № 910/3606/25 та № 910/6973/25, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин у цій справі.

7.39. При цьому Верховний Суд виходить з того, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі №154/3029/14-ц зазначила, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі.

7.40. За таких обставин ухвала місцевого господарського суду про забезпечення позову та постанова апеляційного господарського суду, якою переглянута ухвала суду першої інстанції, підлягають скасуванню, а у задоволенні заяви ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" про забезпечення позову слід відмовити. 

7.41. З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги знайшли своє часткове підтвердження під час касаційного перегляду справи, а судові рішення не відповідають вимогам статей 136 - 140 ГПК України. Верховний Суд також виходить з того, що законодавцем у частинах десятій - п`ятнадцятій статті 137 ГПК України передбачено випадки, коли не допускається вжиття заходів забезпечення позову і посилання скаржника не у повній мірі підтверджуються у цій частині, а тому Судом відхиляються.

7.42. Доводи, викладені у відзивах на касаційну скаргу, вказаних висновків Суду не спростовують, відтак Верховним Судом відхиляються за наведених вище міркувань.

7.43. Отже, ураховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, отримали своє часткове підтвердження під час касаційного провадження, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення касаційної скарги, скасування судових рішень у справі з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

7.44. Верховний Суд, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" та від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

8.1. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд

8.2. Відповідно до частини першої та другої статті 311 ГПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

8.3. З огляду на те, що, судами першої та апеляційної інстанції при вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову було порушено норми процесуального права вказані у цій постанові, Верховний Суд вважає за необхідне задовольнити касаційну скаргу ПрАТ "НЕК "Укренерго", а оскаржувані судові рішення скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову за недоведеності у відповідності до статей 73, 76 - 77, 136, 137 ГПК України.

9. Судові витрати

9.1. Враховуючи положення частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України, з огляду на те, що суд задовольняє касаційну скаргу ПрАТ "НЕК "Укренерго", судовий збір, понесений скаржником у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної та касаційної інстанцій, покладається на ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП".

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.12.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2026 у справі № 910/14914/25 скасувати.

3. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІНАТРОН-ГРУП" про забезпечення позову відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІНАТРОН-ГРУП" (код ЄДРПОУ 43371363) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (код ЄДРПОУ 00100227) 2 666,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят шість гривень 40 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги та 2 666,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят шість гривень 40 копійок) судового збору за подання касаційної скарги.

5. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов