Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2026 року        м. Рівне

Справа № 563/1540/25
Провадження № 33/4815/170/26

Суддя Рівненського апеляційного суду - Збитковська Т.І.
з участю:
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 
захисника – адвоката – Полюховича Р.М.
учасника ДТП – ОСОБА_2 
представника ОСОБА_2 – адвоката Шуліми Д.В.
секретаря судового засідання – Міщук Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з власними засобами адвоката матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Якобчука П.О. на постанову Корецького районного суду Рівненської області від 12 листопада 2025 року,- 
ВСТАНОВИЛА:
Постановою Корецького районного суду Рівненської області від 12 листопада 2025 року ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.
В апеляційній скарзі захисник Джобави Гели зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою. 
Зазначає, що 14 серпня 2025 року ОСОБА_3 рухався керованим ним транспортним засобом в правій смузі автодороги М-06 Київ-Чоп зі швидкістю 80-90 км/год. Для випередження транспортного засобу, який рухався в попутному напрямку, він увімкнув лівий покажчик повороту та перебудувався в ліву смугу. Після завершення маневру випередження, повернувся в праву смугу, де сталося зіткнення з автомобілем Range Rover, який, на його думку, не дотримався безпечної дистанції та швидкості.
Стверджує, що наявна в матеріалах справи схема дорожньо-транспортної пригоди не відповідає дійсним обставинам, зокрема, місце зіткнення транспортних засобів відображено невірно та суперечить поясненням, які подані обома учасниками ДТП, у зв`язку з чим ОСОБА_3 відмовився підписувати схему ДТП.
Крім того, у схемі ДТП не зафіксовані сліди гальмівного шляху транспортних засобів, розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання грунту, сліди рідини), що відокремилися під час зіткнення транспортних засобів. Фактично схема містить лише умовне позначення двох автомобілів та стрілки напрямку їх руху, що робить її недопустимим доказом механізму ДТП і унеможливлює достовірне встановлення місця зіткнення транспортних засобів.
Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову місцевого суду, а провадження у справі закрити.
Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Полюховича Р.М. на підтримання апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_2 та його представника - адвоката Шуліми Д.В., перевіривши матеріали адміністративної справи й викладене в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга – задоволенню.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №423397 від 14.08.2025 року вбачається, що 14 серпня 2025 року о 21 год. 40 хв. на а/д Київ-Чоп М-06 279 км поблизу с. Самостріли водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем "Mercede-Benz" р.н. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, виконуючи маневр перестроювання, не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не дав дорогу та допустив зіткнення з автомобілем "Range Rover" р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
ОСОБА_4 інкримінується порушення п.п. 2.3б, 10.3 ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Разом з цим, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Отже, диспозиція ст. 124 КУпАП є бланкетною, оскільки містить посилання на правила дорожнього руху, а тому для визначення суті правопорушення та вирішення питання про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, які пункти правил дорожнього руху були порушені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та у чому полягали такі порушення.
Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій, зокрема, зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п. 2.3Б ПДР України).
Згідно п. 10.3. ПДР України у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.
У письмових поясненнях, які були надані безпосередньо після ДТП, ОСОБА_3 вказав, що рухаючись у крайній правій смузі зі швидкістю 80-90 км/год., здійснив випередження автомобіля, який рухався перед ним зі швидкістю 50-70 км/год., шляхом виїзду на ліву смугу руху. Після закінчення цього маневру повернувся на праву смугу руху де водій автомобіля "Range Rover" допустив зіткнення з його транспортним засобом.
Згідно письмових пояснень, які були надані безпосередньо після ДТП, ОСОБА_2 зазначив, що він рухався у лівій смузі руху, перед ним виїхав автомобіль Мерседес, який рухався зі швидкістю приблизно 100 км/год. та перестроювався з правої смуги руху на ліву. У свою чергу, він рухався у «правій смузі» зі швидкістю біля 100 км/год. Автомобіль Мерседес перестроївся на його смугу руху та сталося бокове зіткнення.
Зі змісту письмових пояснень учасників ДТП вбачається, що вони не узгоджуються між собою в частині місця зіткнення транспортних засобів та збігаються в частині швидкості транспортних засобів, яка у них фактично була однаковою.
Разом з цим, у судовому засіданні місцевого суду поліцейський ОСОБА_5 , який здійснював оформлення даного ДТП, пояснив, що прибув на місце ДТП разом з іншими поліцейськими. Поспілкувавшись з водіями, було встановлено, що водій автомобіля "Mercedes-Benz" ОСОБА_3 випереджав невстановлений автомобіль і перестроївся в ліву смугу руху, по якій рухався "Range Rover". Водій "Range Rover" ОСОБА_2 не встиг загальмувати і сталося зіткнення. ОСОБА_3 перестроювався з крайньої правої смуги на крайню ліву, а ОСОБА_2 рухався в крайній лівій смузі. З приводу ДТП був складений протокол та схема місця ДТП. ОСОБА_2 підписав схему, а ОСОБА_3 відмовився від підпису. Місце зіткнення встановлювалося разом з водіями у межах лівої смуги руху.
Згідно схеми ДТП, яка підписана ОСОБА_2 без зауважень, а зазначені у ній відомості не заперечувалися ним в ході судового провадження справи, місце зіткнення транспортних засобів відбулося на лівій смузі руху.
При цьому, схема ДТП містить прив`язку місця зіткнення транспортних засобів до фіксованого орієнтиру, а математичний розрахунок наявних у ній замірів, з урахуванням технічних характеристик транспортного засобу "Mercedes-Benz" р.н. НОМЕР_1 , зокрема, його ширину, свідчить, що водій ОСОБА_3 завершив маневр перестроювання, адже керований ним транспортний засіб повністю перебував на лівій смузі руху.
Даний факт підтверджується й характером пошкоджень транспортних засобів, які зазначені у схемі ДТП, а саме: транспортний засіб "Mercedes-Benz" р.н. НОМЕР_1 зазнав пошкодження заднього бамперу, а автомобіль "Range Rover" р.н. НОМЕР_2 зазнав деформації капоту, деформації переднього правого крила, пошкодження переднього бамперу, розбиття лобового скла та пошкодження лакофарбового покриття.
На переконання апеляційного суду, відомості схеми ДТП, характер пошкоджень транспортних засобів та механіка їх виникнення, а також наявні у матеріалах справи фотоматеріали не свідчать про кутове розміщення транспортних засобів під час їх зіткнення, що було б характерним при здійсненні маневру перестроювання одним із них.
Вищенаведене свідчить про технічну неспроможність обставин ДТП, які наведені у протоколі, адже матеріали справи не містять доказів, що зіткнення транспортних засобів відбулося в момент перестроювання вантажного автомобіля на ліву смугу руху, а не після завершення цього маневру.
Разом з цим, у ході судового провадження справи учасниками ДТП не піднімалося питання призначення у справі автотехнічної експертизи.
Протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Таких доказів матеріали даної справи не містять.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).
Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).
Враховуючи, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів порушення ОСОБА_6 п.п. 2.3б, 10.3. ПДР України, його дії не можуть бути кваліфіковані за ст. 124 КУпАП, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И Л А: 
Поновити апелянту строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Якобчука П.О. задовольнити.
Постанову Корецького районного суду Рівненської області від 12 листопада 2025 року скасувати.
Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Рівненського
апеляційного суду Т.І.Збитковська