Справа № 948/1076/25 
Номер провадження 2/948/132/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04.05.2026 Машівський районний суд Полтавської області в складі: 
головуючого – судді     Косик С.М., 
за участю секретаря     Ткач Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в :
у листопаді 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява, у якій Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з ОСОБА_1  заборгованість за кредитним договором №587647873 в розмірі 38 906,28 грн та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
Позов мотивований тим, що 21.04.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №587647873.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах. Відповідно до Реєстру боржників №156 від 19.10.2021 перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №587647873. 
20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» за грошові кошти приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги, в тім числі до відповідача в сумі 38 906,28 грн, з яких: 9 026,70 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 29 879,58 - грн сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21.10.2022 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій (а.с.2-4).
02.02.2026 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачем не надано доказів переходу до нього права вимоги до відповідача за кредитним договором, зокрема матеріали справи не містять договору відступлення прав вимоги, згідно якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало на користь ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №587647873, а також відсутній реєстр боржників до договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс».
Разом з цим, розрахунок заборгованості здійснений на період часу після закінчення строку кредитування.
Із розрахунку заборгованості по кредитному договору №587647873 від 21.04.2021 оформленого ТОВ «Таліон Плюс» вбачається інформація по кредиту, зокрема зазначено дату придбання – 19.10.2021, натомість матеріали справи жодного доказу щодо підтвердження права вимоги від зазначеної дати не мають, а отже, є беззаперечним доказом того, що відсутній факт існування укладення договору факторингу.
Зважаючи на викладене, відповідач просить поновити строк для подання відзиву на позовну заяву та у задоволенні позовних вимог відмовити за недоведеністю (а.с.62-68).
16.02.2026 представник позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що пояснення відповідача вважає безпідставними, необґрунтованими, оскільки відповідач був ознайомлений зі змістом умов фінансового кредиту на момент його укладення. Укладаючи договір, позичальник засвідчив, що погоджується з тим, що електронний підпис з одноразовим ідентифікатором є аналогом його власноручного підпису, а також усвідомлює правові наслідки такої згоди.
Представник позивача зазначив, що сторони узгодили розмір кредитів та позик, грошову одиницю, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також зауважив, що для укладення договорів в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства позичальником власноруч.
Отже, позивачем доведено факт укладання договору відповідачем в електронній формі, тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.
Посилаючись на судову практику, представник позивача зазначив, що факт не вчинення жодних дій щодо розірвання кредитних договорів або визнання їх недійсними тривалий час, а також користування кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами – є нічим іншим, як визнання кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отримання всіх благ, передбачених кредитним договором.
Представник позивача зазначив, що перерахування коштів на платіжні карти відповідача за укладеним договором було безпосередньо здійснено операторами онлайн-послуг платіжної інфраструктури, які не здійснюють операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти інформацією про виписки з банківського рахунку відповідача або первісних кредиторів.
Щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами, представник позивача зазначив, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором та наголошує на тому, що учасник справи має право подати до суду власний розрахунок, висновок експерта, складений на його замовлення.
Відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги.Клопотання про проведення експертизи суду не заявив, доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами також суду не надав.
Отже, укладені кредитні договори було підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів. Відсотки, які просить стягнути позивач, нараховані за понадстрокове користування кредитом, за відсотковою ставкою, передбаченою кредитним договором.
Щодо повідомлення про відступлення права вимоги представник позивача зазначає, що в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Зокрема, відповідно до договорів факторингу передбачено, що попередній кредитор зобов`язаний повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних новому кредитору та дані листи ніяким чином не змінюють умов кредитних договорів, а носять лише інформаційний характер.
При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, що відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України.
З метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи позивач у позовній заяві долучав до матеріалів справи копію витягу з договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, копію платіжного доручення згідно Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, копію витягу з Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022.
Враховуючи те, що Реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, позивач надає ви ксерокопіювання (Витяги) з Реєстру боржників, що містить лише дані відповідача, інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб. Згідно статті 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідчені копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Таким чином, договір факторингу укладений між первісним кредитором та позивачем, укладений у відповідності до вимог чинного законодавства, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідача (а.с.83-95).
Ухвалою від 28.11.2025 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 45).
02.02.2026 суд визнав поважними причини неподання відповідачем відзиву на позов у визначений строк та встановив додатковий строк для подання відзиву на позов (а.с.75-76).
Ухвалою від 02.03.2026 суд витребував докази з АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.105).
У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, позивач шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету (а.с.48-51,58,59,79-82,108,109,117,118), відповідач рекомендованим повідомленням, яке отримав 05.12.2025, 16.01.2026, 13.03.2026 та 17.04.2026 (а.с.52,60,111,119). 
Представник позивача в позовній заяві просить розгляд справи здійснювати без участі позивача та не проти ухвалення заочного рішення суду (а.с.4). Відповідач причини неявки не повідомив.
Суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, та, з`ясувавши правову позицію останніх, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку.
Судом установлено, що 21.04.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір № 587647873, підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV37XZ5, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 6 000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.6-8).
Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (п.1.2 договору) (а.с.6).
Сторони погодили, що встановлений в пункті 1.2 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця встановлено функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена (п.1.3).
Згідно з п.п.1.4-1.4.3 договору за користування кредитом у період дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти в розмірі 0,01% в день від суми кредиту (3,65% річних).
За умови продовження строку дисконтного періоду на умовах пункту 1.3 договору з наступного дня після закінчення вказаного в пункті 1.2 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
У випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної сплати процентів в порядку, передбаченому пунктом 1.3 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються, застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що складають 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
За змістом пункту 1.7.2 договору з наступного після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щодення сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми при ненадходженні платежу відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж 90 календарних днів; з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник сплачує проценти у розмірі 2,30% в день (839,50% річних) (п.п.1.7-1.7.2 договору).
Відповідно до паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору №587647873 від 21.04.2021р. ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 6000,00 грн, строком на 30 днів з можливістю продовження строку, процентною ставкою 3,65% річних; орієнтовна загальна вартість кредиту 6018,00 грн; процентною ставкою при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту – 839,50% річних (а.с.5).
Також ОСОБА_1 підписано Графік розрахунків, що є додатком №1 до договору №587647873 від 21.04.2021р. (а.с.8 на зв.).
24.04.2021 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» додаткову угоду до договору №587647873 від 21.04.2021р., за умовами якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 4 000,00 грн з 24.04.2021 на строк дії договору №587647873 (а.с.10).
Цього ж числа ОСОБА_1 підписав Графік розрахунків, що є додатком №1 до додаткової угоди до договору №587647873 від 21.04.2021р., в якому зазначені: термін платежу – 21.05.2021, загальна сума кредиту – 10 000,00 грн, нараховані відсотки – 28,80 грн, до сплати – 10028,00 грн (а.с.10 на зв.).
В подальшому, 21.05.2021р. ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» додаткову угоду до договору №587647873 від 21.04.2021р., за умовами якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 1 500,00 грн з 21.05.2021 на строк дії договору №587647873 (а.с.11).
Згідно з Графіком розрахунків, що є додатком №1 до додаткової угоди від 21.05.2021 термін платежу – 20.06.2021, загальна сума кредиту – 11 499,00 грн, нараховані відсотки – 5 865,00 грн, до сплати – 17 364,80 грн (а.с.11 на зв.).
19.08.2021 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» додаткову угоду до договору №587647873 від 21.04.2021р., за умовами якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 3 000,00 грн з 19.08.2021 на строк дії договору №587647873 (а.с.9).
За Графіком розрахунків, що є додатком №1 до додаткової угоди від 19.08.2021 термін платежу – 17.09.2021, загальна сума кредиту – 9 026,00 грн, нараховані відсотки – 2 276,40 грн, до сплати – 11 303,10 грн (а.с.9 на зв.).
На підтвердження факту отримання ОСОБА_1 коштів 21.04.2021 в розмірі 6 000,00 грн, 24.04.2021 в розмірі 4000,00 грн, 21.05.2021 в розмірі 1500,00 грн та 19.08.2021 у розмірі 3 000,00 грн позивачем надано платіжні доручення відповідно від 24.04.2021, 21.05.2021 та 19.08.2021 (а.с.12-13).
Відповіднодо інформації АТ КБ «ПриватБанк» від 18.03.2026, на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ). 
З 26.06.2019 по 27.04.2021 на ім`я відповідача був відкритий рахунок НОМЕР_3 (номер картки НОМЕР_4 ); з 05.02.2019 по 30.11.2022 – НОМЕР_2 (номер картки НОМЕР_1 ); з 24.12.2008 по 31.05.2028 – НОМЕР_5 (номер картки НОМЕР_6 ) (а.с.112).
Також позивачем надана виписка за договором №б/н за період з 21.04.2021 по 25.04.2021, в якій зазначені дата операції, номер картки, деталі та сума операції, залишок після операції (а.с.113).
За наданим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованості за кредитним договором №587647873 від 21.04.2021 за період з 21.04.2021 по 18.10.2021, заборгованість ОСОБА_1 , складає 26 864,90 грн (а.с.15-17).
За наданим ТОВ «Таліон Плюс» розрахунком заборгованості за кредитним договором №587647873 від 21.04.2021 за період з 19.10.2021 по 15.12.2021, всього нараховано заборгованість в розмірі 38 906,28 грн, з яких 9026,70 грн – тіло кредиту, 29 879,58 грн - проценти (а.с.14).
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На підставі частини 1статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом частини 2 статті 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Частиною 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
На підставі частини 1 та 2статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом частини 1, 2статті 640ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно частини 1-4 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Відповідно до частини 7статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Частиною 1статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).
Встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 21.04.2021 року укладено кредитний договір № 587647873 у електронній формі з використанням електронного підпису.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої зазначений договір факторингу викладено у новій редакції, умовами якого передбачено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених договором (а.с.18-22).
У пункті 1.3 договору факторингу від 28 листопада 2018 року зазначено, що за цим договором право вимоги – означає права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (а.с.18).
Згідно з пунктом 2.1 договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.18 на зв.).
20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, останнє за грошові кошти приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги (а.с.23-24).
Згідно з платіжною інструкцією №18921 від 25.10.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснено оплату ТОВ «Таліон Плюс» згідно Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 (а.с.25).
Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 38 906,28 грн, в тім числі: 9026,70 грн – заборгованість по основному боргу, 29 879,58 грн – заборгованість по відсоткам (а.с.26).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц (провадження № 61-43067св18)).
У статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Відповідно до статті 350 ГК України факторинг передання чи зобов`язання банку передати грошові кошти за плату в розпорядження іншої сторони, яка відступає або зобов`язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої сторони.
За змістом частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою.
У пункті 5 частини першої статті 1 Закону зазначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
За змістом частини першої статті 6 Закону договір факторингу, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1)назву документа; 2)назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3)відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; 5)найменування фінансової операції; 6)розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7)строк дії договору; 8)порядок зміни і припинення дії договору; 9)права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 106) зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові, операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону про фінансові послуги.
Крім того, у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 48) Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.
У частині першій статті 514 ЦК України закріплене правило, за яким обсяг прав, що передаються, визначається на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.
Формулювання цієї норми вказує на її диспозитивність, тобто не виключається можливість зміни обсягу прав. Таким чином, відступлення прав, обсяг яких буде визначено в майбутньому, вважається законодавчо прийнятним.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
На підставі частини 1, 2статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Отже, виходячи із положень ст. 1078 ЦК України, за договором факторингу допускається відступлення як наявної, так і майбутньої вимоги.
Таких висновків дійшов також Вищий господарський суд України у постанові від 19 жовтня 2015 року (справа №910/3498/15-г), де вказав, що тільки договору факторингу, порівняно з іншими договорами, притаманна можливість здійснювати відступлення як наявної, так і майбутньої грошової вимоги. Інші договори, включаючи загальний договір відступлення права вимоги (цесії), розраховані на відступлення лише наявних вимог.
Така конструкція ґрунтується на юридичній фікції щодо майбутньої заборгованості, де майбутнє право вважається таким, що переходить до нового кредитора з моменту укладення договору про цесію. Таким чином, для цілей відступлення права вимоги за майбутньою вимогою враховуються характеристики вже наявної вимоги.
Визначеність переданого права вимоги стосовно його змісту, обсягу та особи боржника має бути встановлена не в момент укладання правочину про цесію, а в момент виникнення права вимоги.
ЦК України не має жодних імперативних вимог щодо способів ідентифікації права вимоги в правочині про його відступлення або майбутнє відступлення новому кредитору. Сторони можуть обрати будь-які засоби або ознаки, що дозволять визначити підстави виникнення вимоги, її характер, обсяг, зміст тощо.
Відповідно до правової позиції, сформульованої у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17 відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Натомість, до дійсних належать такі права вимоги, які юридично існують, виникнуть в майбутньому, або права по зобов`язаннях, за якими не настав строк виконання. Причому поняття дійсних вимог є ширшим, ніж наявних або існуючих, оскільки дійсними можуть бути не тільки зобов`язальні вимоги, що існують у даний час, а й ті, що виникнуть у майбутньому.
Водночас наявна вимога це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, або право грошової вимоги, можливість здійснення якої залежить від настання певної умови чи спливу строку платежу (так звана недозріла вимога).
Майбутня вимога це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому, тобто яка з`явиться з тих чи інших договорів, що будуть укладені між клієнтом і боржником після договору факторингу.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» вчинено договір факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01.
На підставі пункту 2.1 договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
За змістом пункту 2.2 договору фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги, кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком, та не змінює попередній.
Згідно приписів пункту 3.1 договору фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному Реєстрі прав вимог, сплачується Фактором одним платежем протягом (п`яти) банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди.
У відповідності до пункту 4.1. договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
За умовами пункту 8.4 договору даний договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін.
За п. 8.2. строк дії договору закінчується 31.12.2021, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.
20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, останнє за грошові кошти приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги (а.с.23-24).
Згідно з платіжною інструкцією №18921 від 25.10.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснено оплату ТОВ «Таліон Плюс» згідно Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 (а.с.25).
Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 38 906,28 грн, в тім числі: 9026,70 грн – заборгованість по основному боргу, 29 879,58 грн – заборгованість по відсоткам (а.с.26).
На підставі ч.1ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.
У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю, або задоволення позовних вимог у випадку ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, зазначених у позові.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно з приписами статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За правилами частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Так, спірний кредитний договір від 21 квітня 2021 року було укладено між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 . 
Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду від 31 грудня 2020 року №26, якою викладено договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 у новій редакції, строк дії договору продовжено до 31 грудня 2021 року.
Після, Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу від 20 жовтня 2022 року №20102022 та підпсианео реєстр прав вимоги №1 від 21.10.2022.
Дійсно, боржник має виконати умови договору кредиту та повернути кредитну заборгованість разом із передбаченими договором платежами саме на користь кредитора.
Водночас доказів переходу до позивача права вимоги ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» не надано, оскільки не надано реєстру боржників до договору факторингу, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», також не наданий суду витяг з реєстру боржників, а відтак права вимоги ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» щодо ОСОБА_1 не надано, і їх не могло бути через різні періоди укладення договорів: спочатку договір факторингу, а потім кредитний договір.
Отже, позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором №587647873 від 21.04.2021 на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
У зв`язку з вищевикладеним суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №587647873 в розмірі 38 906,28 грн.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження юридичної особи: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, адреса для листування: вул. Лісова, 2, поверх 4, м. Бровари Київської області, код ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Суддя           С.М.Косик