П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/11858/24	

Перша інстанція: суддя Ярощук В.Г.,
повний текст судового рішення
складено 01.04.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Голуб В.А.,
суддів – Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року про роз`яснення судового рішення у справі № 400/11858/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 у справі № 400/11858/24 позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 суд задовольнив. Визнав протиправною бездіяльність відповідача у нерозгляді заяви позивача від 15.10.2024 про ненаданні довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України; зобов`язав відповідача вирішити питання щодо надання позивачу довідку про його безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Вищезазначене рішення суду набрало законної сили 19.04.2025.
12.06.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд видав виконавчі листи по адміністративній справі № 400/11858/24.
07.08.2025 головний державний виконавець Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 78803624 на підставі виконавчого листа № 400/11858/24, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 12.06.2025.
23 березня 2026 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла заява державного виконавця від 20.03.2026 № 45790 про роз`яснення рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 у справі № 400/11858/24 в частині зобов`язання боржника «вирішити питання щодо надання ОСОБА_1 довідки», а саме: чи вважається судове рішення виконаним у разі прийняття боржником рішення про відсутність підстав для видачі довідки (відмови), чи воно передбачає обов`язок боржника фактично видати зазначену довідку.
Ухвалою від 01.04.2026 Миколаївський окружний адміністративний суд задовольнив заяву головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 20.03.2026 № 45790. Роз`яснив, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 у справі № 400/11858/24: «вважається виконаним у разі розгляду військовою частиною НОМЕР_1 по суті заяви ОСОБА_1 від 15.10.2024 про надання йому довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України; не передбачає обов`язок військової частини НОМЕР_1 фактично видати ОСОБА_1 відповідну довідку».
Не погоджуючись із ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу. В обґрунтування незгоди з ухвалою суду апелянт вказав, що суд першої інстанції, формально посилаючись на відсутність неясності, водночас фактично надав нове тлумачення резолютивної частини рішення суду від 19.03.2025, яке звужує обсяг обов`язків відповідача. На думку апелянта, первісним рішенням суд зобов`язав відповідача «вирішити питання щодо надання довідки», що у розумінні адміністративного судочинства означає обов`язок суб`єкта владних повноважень здійснити повноцінний, правомірний та обґрунтований розгляд заяви та прийняти рішення про надання довідки. З огляду на вказане, позивач вважає, що спірна ухвала підлягає скасуванню як така, що постановлена з неправильним застосуванням норм процесуального права та з порушенням принципу обов`язковості та ефективності судового рішення, та по суті є втручання у принцип правової визначеності через зміну змісту рішення.
Відповідач апеляційну скаргу не визнав. В обґрунтування незгоди, представник військової частин НОМЕР_1 вказав, що суд не може підміняти собою орган військового управління та приймати рішення про наявність або відсутність фактів, які підтверджуються внутрішніми наказами по військовій частині (журнали бойових дій, бойові накази тощо). Розгляд заяви «по суті» - це і є належний спосіб виконання рішення, який не гарантує позитивного результату, якщо для нього немає законних підстав. З огляду на вказане, відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Представником Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надано пояснення з приводу апеляційної скарги. Так, на його переконання, вказане рішення суду не передбачає обов`язок відповідача фактично видати довідку про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Воно передбачає обов`язок відповідача розглянути заяву позивача від 15.10.2024 по суті та надати відповідь на неї. З огляду на вказане вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якою передбачено, що апеляційні скарги на ухвалу суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Статтею 254 КАС України передбачено, що за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Ухвалу про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні може бути оскаржено.
Таким чином, роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення.
Роз`яснення судового рішення за своєю правовою суттю є одним із способів усунення його недоліків, яке не передбачає виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.
Незрозумілість судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Тобто, це стосується випадків, коли не дотримано вимоги ясності, визначеності такого рішення суду. Невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30 квітня 2020 року у справі № 22а-11177/08, від 14 березня 2024 року у справі № 380/15190/22.
Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документа. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.
За загальними нормами права роз`яснення судом ухваленого ним рішення здійснюється насамперед з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.
У заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у рішенні є незрозумілим, в чому полягає неясність рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 814/907/16.
Апеляційний суд вказує, що рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.
З матеріалів справи встановлено, що в резолютивній частині рішення суд, зокрема, зобов`язав військову частину НОМЕР_1 вирішити питання щодо надання ОСОБА_1 довідку про його безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
На переконання колегії суддів, формулювання «вирішити питання» не свідчить про безумовний обов`язок відповідача видати відповідну довідку. Аналізуючи зміст рішення суду від 19.03.2025 у справі № 400/11858/24, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції не надав оцінки наявності чи відсутності у позивача права на отримання довідки про його безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Водночас у межах справи під час її розгляду встановлено, що військова частина НОМЕР_1 взагалі не розглядала заяву ОСОБА_1 .
З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зобов`язав відповідача «вирішити питання щодо надання довідки», що у розумінні адміністративного судочинства означає обов`язок суб`єкта владних повноважень здійснити повноцінний, правомірний та обґрунтований розгляд заяви. Проте такий розгляд не означає безумовне прийняття рішення про надання довідки.
Крім того, згідно з висновками, що сформульовані у рішенні ЄСПЛ «BALAN v. The Republic of Moldova (No. 2)» (заява № 49016/10), яке головним чином стосується встановлення правомірності роз`яснення судового рішення, Суд зобов`язаний не допускати порушення принципу правової визначеності під час розгляду заяви про роз`яснення судового рішення. У цій справі ЄСПЛ вказав, що роз`яснення рішення, яке в результаті фактично змінює спосіб його виконання, виходить за межі звичайного тлумачення чи виправлення канцелярських або судових помилок, що має наслідки, несумісні з принципом юридичної визначеності, гарантовані статтею 6 Конвенції.
З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 01.04.2026 про роз`яснення судового рішення жодним чином не змінює ані спосіб виконання, ані суть прийнятого рішення.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та скасування ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року про роз`яснення судового рішення у справі № 400/11858/24, - залишити без задоволення.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року про роз`яснення судового рішення у справі № 400/11858/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		В.А. Голуб	
Судді	  	Ю.В. Осіпов   В.О. Скрипченко