Справа № 523/18572/25
Провадження №2/523/3183/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" червня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Аліної С.С.
при секретарі - Томілко М.В.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про збільшення розміру аліментів, про стягнення додаткових витрат,-
ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, про стягнення додаткових витрат, позивачка просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 25.04.2019 року у розмірі 2000 грн. - до 6000 грн.; про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини у розмірі – 87 867,16 грн.
Обґрунтовує свої вимоги тим, що 25 квітня 2019 р. Суворовський районний суд міста Одеси, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (справа № 523/15618/18), ухвалив рішення, яким позовні вимоги задовольнив частково. 
Вирішив стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.11.2018 р. і до досягнення сином повноліття – ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення набрало законної сили. Ці обставини визнаються сторонами, встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили, тому не потребує доведення. На цей час розмір аліментів в 3 000 грн., який встановлено судовим рішенням від 25 квітня 2019 р. не покриває базових потреб дитини у цьому віці. Дитина проживає в Ізраїлі, навчається у місцевій школі, стан здоров`я погіршився, що доводиться доданими до позову письмовими доказами, тому мають бути збільшені до 6 000 грн.
В 2022 - 2025 р. позивачка понесла такі додаткові витрати на утримання дитини: Відвідування акробатичного клубу асоціації «Маккабі Акрокіде» з 01 вересня 2024 р. по 20 липня 2025 р. 300 шекелей щомісячно, у розмірі 300 х 10 = 3 000 шекелей; Придбання 01 липня 2025 р. біомеханічної устілки 1650 шекелей, на підставі рекомендації лікаря - ортопеда; Відвідування дитячого садочку з 11 вересня 2022 р. по 25 вересня 2024 р. у розмірі 4 144 шекелей; Відвідування групи продовженого дня з 01 січня 2024 р. по 01 червня 2024 р. у розмірі 1650 шекелей; Екскурсії в школі 05 лютого 2025 р. – 60 шекелей; Витрати на медичне страхування за період з серпня 2024 р. по липень 2025 р. – 11 х 140 + 145 = 1685 шекелей; Придбання 14 червня 2025 р. ноутбуку, навушників, мишки за 2808 шекелей; Придбання 17 червня 2024 р. підручників на 2024-2025 учбовий рік підручників на суму 280 шекелей; Придбання 21 квітня 2025 р. підручників на 2025-2026 учбовий рік підручників на суму 280 шекелей; Витрати на пломбування зубів (04 квітня 2024 р., 08 вересня 2024 р.) у розмірі 400 шекелей; Всього додаткових витрат на суму 14 307 шекелей. За курсом НБУ станом на 04.09.2025 року 1 новий Ізраїльський шекель - 12,2831 грн. Додаткові витрати станом на 04.09.2026 року складають 14 307 х 12,2831=175 734,31 грн.
Тобто, на цей час відповідач має сплатити позивачці понесених витрат у розмірі 175 734,31 грн. / 2 = 87 867,16 грн.
Позивачка просить стягнути з відповідача понесені додатковові витрати у розмірі 87 867,16 грн., проситть позовні вимоги задовольнити.
Позивач вважає, що відповідач здатний сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки здоровий та працевлаштований, а розмір аліментів, який він сплачує на теперішній час не є достатнім для утримання дитини. 
Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 24.11.2025р. відкрито загальне провадження по справі та призначено підготовче засідання на 26.01.2025р.на 11 годин.
Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 26.01.2025р. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 18.02.2025р. на 12 годин 15 хвилин. 
В судове засідання позивачка та її представник – адвокат Цимбал С.Ю. не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Від представника ОСОБА_1 – адвоката Цимбала С.Ю. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити. 
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. 
До суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що визнає частково позовні вимоги, а саме не заперечував проти збільшення суми аліментів до 3200 гривень на місяць, в решті позовних вимог просив відмовити.
Свій відзив обґрунтував тим, що позивачка жодним чином не обґрунтувала, яким чином визначила розмір аліментів, які просить стягнути на рівні саме 6000 гривень на місяць. На думку відповідача така сума є значно завищеною, такою що не відповідає реальним потребам дитини, а також не враховує майновий стан самого відповідача. Відповідач також зазначив, що у добровільному порядку сплачує аліменти більші ніж визначені судом. 
Що до додаткових витрат відповідач вказує, що за період з 2022 р. по 2025 р. він сплатив позичці додаткові витрати на утримання малолітнього сина, у розмірі 87 867,16 гривень,у період з 2022 року по 2025 рік у розмірі 99 500грн., на підтвердження чого надав квитанції про переказ коштів позивачці, які містяться в матеріалах справи (арк.сп.56-65). 
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов є частково обґрунтованим, є частково доказаним, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 10.10.2017 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано 05.06.2018р., відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 (а.с.28 зв.).
Від шлюбу у сторін є неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , яке видано Суворовським районним у м.Одесі Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №3259.
На теперешній час неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться на утриманні позивачки.
11.04.2019р. рішенням Суворовського районного судум.Одеси по цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково. 
Суд вирішив стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.11.2018 р. до досягнення сином повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 29.07.2019р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2019 року змінено. Зменшено розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 листопада 2018 року і до досягнення сином повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.54-55).
Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч.3 ст.181СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч.3 ст.181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.
У п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 77ЦПК України).
Однак, пред`являючи позов про зміну розміру аліментів, при цьому посилаючись на необхідність збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, позивачка не надала суду будь-яких доказів покращення матеріального стану відповідача ОСОБА_2 з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, та зміни їх сімейного стану, хоча це є її процесуальним обов`язком, а тому зазначені в позовній заяві обставини не є підставою для зміни способу стягнення аліментів.
Таким чином, позивачкою ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами обставини щодо зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших обставин, які на підставі статті 192СК України, є підставою для зміни способу стягнення аліментів.
Необхідність збільшення розміру стягуваних аліментів позивачка аргументує тим, що визначений до сплати попереднім рішенням суду розмір аліментів є недостатній для задоволення потреб неповнолітнього сина та вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 гривень щомісячно, до досягнення ними повноліття. Разом з тим вказані обставини без долучення відповідних доказів самі по собі не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів.
Тож, якщо необхідно збільшити розмір аліментів на утримання дитини, що був визначений раніше рішенням суду, необхідно проаналізувати, чи відповідають вимоги положенням чинного законодавства (зокрема, визначеним законом підставам, у зв`язку з якими розмір аліментів може бути змінено), а також чи достатньо надано доказів на підтвердження вимоги або ж ще потрібно їх зібрати.
Для матері, яка бажає збільшити розмір аліментів, необхідно доводити факт погіршення її матеріального становища, або ж покращення матеріального становища батька.
Таким чином, належних та допустимих доказів наявності обставин зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших обставин, які відповідно до статті 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів, позивачем не надано.
Судом встановлено, під час розгляду справи судом, відповідач ОСОБА_2 надав до суду письмову заяву та визнав частково позовні вимоги в чистині збільшення розміру аліментів у сумі 3200 гривень ( арк.сп.98).
Також, відповідач ОСОБА_2 надав до суду письмові відомості про те, що він є інвалідом 2- ї групи, відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 серія НОМЕР_4 , яке видано 07.01.2026 року Пенсійним фондом України ( арк.сп.59). Відповідач ОСОБА_2 надав до суду письмові довідку про доходи за №8966 5507 4199 9927, яка видана пенсіонеру ОСОБА_2 , в тому що він перебуває на обліку в Суворовському об`єднаному управлінні ПФУ в м.Одесі в Одеській області і отримує пенсію по інвалідності. Всього сума пенсії за період з 01.01.2025 року по 31.12.2025 рік складає у розмірі 32 501,22 грн. ( арк.сп.100).
Отже, враховуючи що відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 3 200 гривень, при таких обставинах позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Щодо вимог позивачки про стягнення додаткових витрат на утримання дитини з відповідача за період, з 2022 по 2025р. у розмірі 87 867,16 гривень.
Згідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.
Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов (Постанова Верховного Суду від 08.05.2023 № 756/9882/19, провадження № 61-2065св23).
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.04.2022 у справі № 761/27222/10 (провадження № 61-8815св21).
Також, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Такий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12.12.2019 у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01.04.2020 у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).
Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.
Тобто, батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину лише при обов`язковій умові, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання.
У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489 цс 17 зроблено висновок, що Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
В позовній заяві позивачка вказує, що у 2022 - 2025 роках вона оплатила додаткові витрати на утримання дитини, а саме: відвідування акробатичного клубу асоціації «Маккабі Акрокіде» з 01 вересня 2024 р. по 20 липня 2025 р. - 300 шекелей щомісячно, у розмірі 300 х 10 = 3 000 шекелей; Придбання 01 липня 2025 р. біомеханічної устілки - 1650 шекелей, на підставі рекомендації лікаря - ортопеда; Відвідування дитячого садочку з 11 вересня 2022 р. по 25 вересня 2024 р. у розмірі - 4 144 шекелей; Відвідування групи продовженого дня з 01 січня 2024 р. по 01 червня 2024 р. у розмірі - 1650 шекелей; Екскурсії в школі 05 лютого 2025 р. – 60 шекелей; Витрати на медичне страхування за період з серпня 2024 р. по липень 2025 р. – 11 х 140 + 145 = 1685 шекелей; Придбання 14 червня 2025 р. ноутбуку, навушників, мишки за - 2808 шекелей; Придбання 17 червня 2024 р. підручників на 2024-2025 учбовий рік підручників на суму - 280 шекелей; Придбання 21 квітня 2025 р. підручників на 2025-2026 учбовий рік підручників на суму - 280 шекелей; Витрати на пломбування зубів (04 квітня 2024 р., 08 вересня 2024 р.) у розмірі - 400 шекелей; Всього додаткових витрат на суму - 14 307 шекелей. За курсом НБУ станом на 04.09.2025 року 1 новий Ізраїльський шекель - 12,2831 грн. Додаткові витрати станом на 04.09.2026 року складають 14 307 х 12,2831=175 734,31 грн.
Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина у розмірі 87 867,16 гривень.
Суд зазначає, що розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, обстеження, на санаторно-курортнелікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Разом з тим суд зазначає, що наведені вище витрати не належить до додаткових витрат. Так, понесені позивачкою витрати на відвідування акробатичного клубу асоціації «Маккабі Акрокіде», оплату біомеханічної устілки, відвідування дитячого садочку, відвідування групи продовженого дня, відвідування екскурсій в школі, оплата витрат на медичне страхування, оплата та придбання ноутбуку, навушників, мишки, оплата та придбання підручників, оплата витрат на пломбування зубів, не є такими, які зумовлені особливими обставинами в розумінні положень статті 185 СК України.
У постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 201/15248/16 (провадження № 61-4862св18) зазначено, що дитина навчається в приватній школі за бажанням матері, що не є крайньою необхідністю чи особливими обставинами в розумінні положень статті 185 СК України.
У постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 205/4622/16-ц з подібними правовідносинами та фактичними обставинами, де залишаючи без змін судове рішення про відмову у стягненні додаткових витрат на дитину, Верховний Суд вказав, що відвідування дитиною спортивної секції та дитячого гуртка малювання не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.
У постанові від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 Верховний Суд вказав, що придбання шкільного одягу, взуття та шкільного приладдя не належить до додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами. Ці витрати поглинаються аліментними виплатами того з батьків, хто не проживає з дитиною.
У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20 колегією суддів зауважено, що установивши, що витрати, які позивач віднесла до витрат, пов`язаних з поглибленим навчанням та інтелектуальним розвитком дитини, були понесені на проходження дитиною додаткових курсів з професійної орієнтації, підготовки до зовнішнього незалежного оцінювання, навчання дитини в школі, на купівлю обладнання та витратних матеріалів на підготовчих курсах вищого навчального закладу, апеляційних суд обґрунтовано виходив з того, що такі додаткові витрати не були викликані особливими обставинами, особливою схильністю дитини до навчання.
Відповідно до правових висновків Верховного суду у постановах від 30.01.2019 у справі № 205/4622/16-ц, від 30.07.2018 у справі №522/6424/16-ц, від 26.09.2018 у справі №761/6933/17, від 10.01.2019 у справі № 369/11745/16ц, не відносяться до додаткових витрат наступні: витрати одного з батьків на відвідування дитиною спортивної секції та дитячого гуртка, витрати з придбання канцелярських товарів, одягу та взуття, витрати позивача на літній відпочинок за умови, якщо місце відпочинку дитини обиралось позивачем на власний розсуд, без узгодження з відповідачем, витрати на відвідування дитиною приватного дитячого садка.
Пред`являючи вимоги про стягнення додаткових витрат на оплату навчання та відпочинку дитини, позивач не навела мотивів вибору освітніх закладів, спортивних секцій, занять з репетиторами, місць відпочинку дитини що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання та відпочинку дитини. Навчальні заклади та місце відпочинку було обрано позивачем на власний розсуд, без погодження із відповідачем.
Відтак, вищевказані витрати понесені відповідачкою є добровільним і самостійним волевиявленням позивачки.
При таких обставинах, позовні вимоги в частині про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 87 867,16 грн. - задоволенню не підлягають.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про збільшення розміру аліментів, про стягнення додаткових витрат- задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів, стягнених за рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 11.04.2019 року, яке змінено постановою Одеського апеляційного суду від 29.07.2019 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 2000 гривень щомісяця, починаючи з 08.11.2018 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі 3200 гривень щомісяця, починаючи з 08.11.2018 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В іншій частині позовних вимог - відмовити. 
Копію рішення направити сторонам по справі.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписане суддею 15.06.2026 року.

Суддя:  Аліна С.С.