Справа № 643/8289/26 
Провадження № 1-кс/643/3366/26 

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №22023220000001112 від 19.07.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч.1 ст. 114-1, ч.1 ст.358КК України, –
встановив:

До суду надійшло клопотання заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №22023220000001112 від 19.07.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч.1 ст. 114-1, ч.1 ст.358 КК України.
В ході проведення досудового розслідування встановлено громадян України з числа посадових осіб та працівників ПП «СЦБ ГРУП» (код ЄДРПОУ 33205512) та ТОВ "СЦБ-ГРУП" (код ЄДРПОУ 42764546) юридична адреса: Харківська область, місто Харків, вулиця Каштанова, будинок 29, які в період з початку збройної агресії рф проти України по теперішній час, з метою завдання шкоди Україні, використовуючи ряд підконтрольних суб`єктів підприємницької діяльності, зареєстрованих, як на території України, так і на території рф, вчиняють умисні дії на допомогу державі агресору, а саме здійснюють постачання продукції на користь держави агресора, провадять фінансово-господарську діяльність на території рф, яка полягає у здійсненні оптової торгівлі машинами та устаткуванням, в результаті чого, шляхом відрахування податкових платежів до федерального бюджету рф здійснюють фінансування оборонного комплексу держави-агресора, що призводить до нарощування військового потенціалу рф та підтримки агресії проти України.
Так, встановлено, що до розслідуваного злочину причетний громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є директором ТОВ «СЦБ ГРУП» та громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «СЦБ ГРУП». Зазначене підприємство використовується посадовими особами ПП «СЦБ ГРУП» у господарській діяльності, зокрема для здійснення експортних операцій з постачання продукції за межі України.
21.04.2026 в період часу з 09 год 30 хв по 11 год 31 хв на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова про дозвіл на обшук від 14.04.2026 (справа № 643/7529/26, провадження № 1-кс/643/2994/26) проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, в ході проведення обшуку за вказаною адресою виявлено та вилучено: мобільний телефон Samsung Galaxy J8, s/n НОМЕР_1 , імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 , без сім карти, який належить ОСОБА_4 .
Вилучені під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання  ОСОБА_4 та ОСОБА_5  предмети містять інформацію, яка має значення для розслідування вказаного кримінального провадження, можуть мати на собі слідову та (або) іншу інформацію, що має доказове значення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження в сукупності з іншими доказами.
Засоби мобільного зв`язку можуть містити відомості про способи здійснення протиправної діяльності, а також інформацію про інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінальних правопорушень та яким в подальшому може бути повідомлено про підозру. 
Вказані предмети необхідні для проведення експертних досліджень за допомогою спеціаліста з метою отримання інформації, яка має значення для кримінального провадження. 
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення (здійснення спілкування з використанням технічних пристроїв) вилучення та дослідження саме вказаних речей є обґрунтовано необхідним для встановлення всіх обставин кримінального провадження. 
Крім того слід зазначити, що дозвіл на вилучення саме вказаних речей був передбачений у відповідній ухвалі слідчого судді. 
21.04.2026 постановою слідчого вказані предмети та речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Речі, вилучені у ході вищезазначеного обшуку являють собою матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто вони відповідають критеріям ст. 98 КПК України та можуть свідчити про причетність вказаних осіб до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 1 ст. 114-1,ч. 1 ст. 358 КК України, а також інших злочинів.
Зважаючи на викладене, на час досудового розслідування та судового провадження на вказані речі необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.
Власник майна в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, рішення прийняти на розсуд суду.
Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
21.04.2026 в період часу з 09 год 30 хв по 11 год 31 хв на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова про дозвіл на обшук від 14.04.2026 (справа № 643/7529/26, провадження № 1-кс/643/2994/26) проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами якого виявлено та вилучено: мобільний телефон Samsung Galaxy J8, s/n НОМЕР_1 , імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 , без сім карти, який належить ОСОБА_4 
21.01.2026 виявлені та вилучені предмети та речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Крім цього, відповідно до п.п. 4, 5 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядку виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). 
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, - 

ухвалив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Накласти, з метою збереження речових доказів, арешт у кримінальному провадженні №22023220000001112 від 19.07.2023, на вилучене 21.04.2026 під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання  ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме у домоволодінні, за адресою: АДРЕСА_1 , майно, що належить  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:
-мобільний телефон Samsung Galaxy J8, s/n НОМЕР_1 , імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 , без сім карти, шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Місцем зберігання вилученого майна визначити слідчий відділ Управління СБ України в Харківській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Копію ухвали направити прокурору.
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали – в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1