Справа №534/3168/25
Провадження №2-а/534/25/25

РІШЕННЯ
Іменем України
01 червня 2026 року м. Горішні Плавні
Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області у складі судді Малюк Марини Вікторівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: інспектор відділу поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області лейтенант поліції Король Андрій Валерійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, 

установив:

(1) Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 
1. ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить скасувати постанову серії ЕНА №6170675 від 17.11.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за частиною 1 статті 122 КУпАП та закрити провадження у справі.
1.1.Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності вважає протиправною. 
Аргументи позивача:
- під час складання постанови поліцейським допущено помилку та зазначено, що порушено «вимоги знаку 5.7.1 (поворот тільки праворуч)», тоді як знак 5.7.1 – визначається, як виїзд на дорогу з одностороннім рухом;
- інформаційно-вказівний знак 5.7.1 «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом» не забороняє позивачу здійснити рух прямо, а лише інформує учасника дорожнього руху про те, що рух є одностороннім;
- під час складання оскаржуваної постанови позивача не було ознайомлено з доказами по справі. 
2.Відповідач скористався правом відзиву на позовну заяву, подав відзив, в якому виклав заперечення проти позову. 
2.1.Основні заперечення відповідача:
- знак 5.7.1 «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом» показує напрямок руху на перехрещуваній дорозі, якщо на ній організовано односторонній рух. Рух транспортних засобів по цій дорозі або проїзній частині дозволяється лише у напрямку, показаному стрілкою;
- відповідно до п. 11.4 ПДР України, на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги, вказані вимоги позивачем порушено;
- під час розгляду справи, поліцейським Королем А.В. було роз`яснено позивачу його права, обов`язки згідно зі статтею 268 КУпАП та з`ясувавши всі обставини, поліцейським водія було притягнуто до адміністративної відповідальності, складено постанову серії ЕНА № 6170675 від 17.11.2025.
2.2.Посилаючись на необґрунтованість позову, просив відмовити в його задоволенні.
3.Позивачем подано відповідь на позовну заяву, в якому зазначені запереченні подібні тим, що викладені в позовній заяві. Додала, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає про порушення пункту 11.4 ПДР України, але в оскаржуваній така інформація відсутня.
4.Третя особа інспектор відділу поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області лейтенант поліції Король Андрій Валерійовича правом надання письмових пояснень не скористався. 
5.Заяви по суті справи подані учасниками справи з урахуванням норм статті 261 КАС України в межах строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
(2) Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання учасників справи. 
6.26.11.2025 судом постановлено ухвалу, якою прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у цій справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами. Ухвалою про відкритті провадження у справі суд витребував у відповідача - ГУ НП в Полтавській області оригінал постанови серія ЕНА №6170675 від 17.11.2025.
7.Відповідач повідомив суд про неможливість надання оскаржуваної постанови, оскільки її направлено до державної виконавчої служби для примусового виконання в порядку статті 308 КУпАП.
8.Клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін від будь-якої із сторін не надходило.
9.Інших клопотань від учасників справи не надходило.
10.Оскільки розгляд справи суд здійснює за відсутності учасників справи, у відповідності до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
(3) Фактичні обставини, встановлені судом
11.17.11.2025 інспектором відділу поліції №2 (м. Горішні Плавні) Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції Королем А.В. винесено постанову серія ЕНА №6170675 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 КУпАП.
12.Згідно з цією постановою на позивачку накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
13.В оскаржуваній постанові зазначено таке: «17.11.2025 о 13:59:15 у м. Горішні Плавні, просп. Героїв Дніпра (Леніна), 96, водій керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 5.7.1 (поворот тільки праворуч), в свою чергу здійснив рух прямо, чим порушив п.8.4 ґ ПДР України – порушення вимог інформаційно-вказівних знаків».
14. Посадовою особою, якою розглядалася справа про адміністративне правопорушення, дії позивачки кваліфіковані за частиною 1 статті 122 КУпАП.
15.У ході перегляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП відбулося через порушення, на думку відповідача, п. 8.4 ґ ПДР України, оскільки позивачка не виконала вимогу інформаційно-вказівного знаку 5.7.1 та здійснила рух прямо.
(4) Норми права, застосовані судом
15.Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
16.Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).
17.Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
18.Згідно з вимогами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (пункти 8,11 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII). 
19.Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
20.Норма частини 1 статті 122 КУпАП є бланкетною, для визначення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг відсилає до ПДР.
21.У пункті 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
22.Відповідно до пункту 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
23.Дорожні знаки поділяються на групи, зокрема: 
ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила (пункт п.8.4 ґ ПДР).
24.Зокрема, інформаційно-вказівні знаки 5.7.1 і 5.7.2 ПДР України інформують:
«Виїзд на дорогу з одностороннім рухом». Показують напрямок руху на перехрещуваній дорозі, якщо на ній організовано односторонній рух. Рух транспортних засобів по цій дорозі або проїзній частині дозволяється лише у напрямку, показаному стрілкою (частина 5 пункту 33 ПДР).
25.Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, що передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
26.Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України (стаття 246 КУпАП).
27.Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:
1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 частини 1 статті 247 КУпАП).
28.Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
29.У відповідності до норм статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.
30.Органами Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122 (частина 1 статті 222 КУпАП).
31.Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (частина 2 статті 222 КУпАП).
32.Отже у разі вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, протокол не складається.
33.Відповідно до статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. 
34.Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
35.Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
36.Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення (частина 2 статті 283 КУпАП).
37.Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу (стаття 283 КУпАП).
38.Тож, у частині 2 статті 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.
39.Оскільки предметом цього позову є постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, при вирішенні спору застосовується Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7.11.2015 № 1395 (далі – Інструкція № 1395).
40.Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
41.Зі змісту пункту 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 слідує, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена зокрема частиною 1 статті 122 КУпАП, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.
42.Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції № 1395 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.
43.Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, визначених у статті 247 КУпАП (пункт 7 розділу ІІІ Інструкції № 1395).
44.Частина 2 статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
45.У розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
46.Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
47.Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 74 КАС України).
48.Згідно зі статтею 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
49.В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (частина 2 статті 77 КАС України).
(5) Висновки суду
50.Суд застосувавши зазначені норми права, оцінивши надані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, зіставивши встановлені обставини з правилами, зазначеними в частині першій статті 122 КУпАП та ПДР, доходить висновку про відсутність достатніх даних складу правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується позивачка.
51.Встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КпАП. Згідно з обставинами правопорушення, зазначеними в оскаржуваній постанові, правопорушення полягає в тому, що позивачка під час керування транспортним засобом не виконала вимогу дорожнього знаку 5.7.1 (поворот тільки праворуч), у свою чергу водій здійснила рух прямо, чим порушила п.8.4 ґ ПДР України.
52.Зі змісту пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП слідує, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. 
53.Склад адміністративного правопорушення – це передбачена нормами права сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони. 
54.Об`єктивна сторона правопорушення це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.
55.Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).
56.Відсутність хоча б одного елементу складу адміністративного правопорушення виключає адміністративну відповідальність.
57.Суддя наголошує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події і складу адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами.
58.Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом збирання доказів.
59.Зауважую, що у відповідності до вимог КУпАП обов`язок збирання доказів винуватості особи, тобто доказування, покладається законодавцем на осіб, що розглядають справу про адміністративне правопорушення (стаття 62 Конституції України, стаття 251 КУпАП). Суб`єкт владних повноважень, у даному випадку відповідач, не може перекладати цей обов`язок на особу, яка притягається.
60.Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.
61.Згідно з пунктом 8.4.ґ ПДР України інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.
62.Знак 5.7.1 «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом» показує напрямок руху на перехрещуваній дорозі, якщо на ній організовано односторонній рух. Рух транспортних засобів по цій дорозі або проїзній частині дозволяється лише у напрямку, показаному стрілкою.
63.Зважаючи на диспозицію означеної норми, вимоги частини 2 статті 77 КАС України щодо доведення правомірності рішення, тягар доказування порушення позивачем вимог дорожніх знаків, про що формально зазначено в оскаржуваній постанові, лежить на відповідачеві. 
64.Відповідач в постанові зазначає, що позивачка керуючи транспортним засобом не виконала вимогу дорожнього знаку 5.7.1 (поворот тільки праворуч), здійснила рух прямо.
65.Аналіз змісту оскаржуваної постанови дозволяє суду дійти переконання, що в ній відсутній повний опис обставин, установлених під час розгляду справи, в тому обсязі, що необхідний для перевірки таких фактів: 
- як фактично рухався транспортний засіб під керуванням позивача (зокрема по якій дорозі, якщо здійснював виїзд, то на яку дорогу, чи наявна перехрещувана дорога, якщо так, розташування ТЗ стосовно перехрестя); 
- чи організовано односторонній рух та на якій дорозі; 
- місце розташування дорожнього знаку;
- в якому напрямку мав рухатися ТЗ, тощо.
66.Означене порушення не дозволяє суду зіставити дії позивачки на предмет відповідності вимогам дорожніх знаків, відповідно кваліфікувати їх та пересвідчитися в скоєнні порушення, що їй інкримінується.
67.Суддя зауважує, що формальне посилання в постанові на інформаційно-вказівний знак 5.7.1 не доводить заборону позивачеві здійснювати рух прямо. 
Цей знак інформує учасника дорожнього руху про те, що рух на певній дорозі є одностороннім (див. пункти 24,63 цього рішення).
68.Таким чином, матеріали справи не містять достатніх доказів, що дозволили б суду пересвідчитися поза розумним сумнівом у порушенні позивачем вимог пункту 8.4.ґ ПДР України.
69.Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
70.У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо доведеності події порушення та вини особи тлумачаться на її користь. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях (стаття 62 Конституції України).
71.Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень при проведенні перевірки дотримання ПДР діяв у межах наданих цьому органу повноважень, але з порушенням порядку, встановленого КУпАП, постанова не відповідає вимогам статті 283 КУпАП.
Відповідачем не доведено наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, а отже - правомірність оскаржуваної постанови.
72.Отже, з урахуванням норм статті 247 КУпАП, пункту 7 розділу ІІІ Інструкції № 1395, оскаржувана постанова від 17.11.2025 серії ЕНА №6170675 стосовно позивача підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.
(6) Щодо належності визначених позивачем відповідачів. 
73.Згідно з позовною заявою позивач відповідачами визначила відділ поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області та Головне управління Національної поліції в Полтавській області
74.Суд зауважує, що відділ поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області не може бути відповідачем у справі, враховуючи таке.
75.Сторонами в адміністративному процесу є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом (частини 1, 6 статті 46 КАС України).
76.Аналіз статті 43 КАС України свідчить, що адміністративною процесуальною правосуб`єктністю в адміністративному судочинстві стосовно відповідача, суб`єкта владних повноважень, наділена виключно юридична особа.
77.Відповідачем у справах, що розглядаються судом у порядку, визначеному КАС України, є орган державної влади суб`єкт владних повноважень, у даному випадку - це орган Національної поліції, а не його відділ або ж особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах й від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.
78.Суд зауважує, що відділ поліції не наділений процесуальною правосуб`єктністю та не може бути відповідачем у справі, оскільки не є юридичною особою.
79.Таким чином, належним відповідачем у даній справі є лише Головне управління Національної поліції в Полтавській області, у зв`язку з чим, у задоволенні позовних вимог до відділу поліції потрібно відмовити.
(7) Розподіл судових витрат
80.Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
81.Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 , з відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 605,60 грн.
82.Керуючись ст ст. 72-77,78,139,243-246,257-261,268,293,295 КАС України, суд, -

ухвалив:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, – задовольнити.
2.Постанову серія ЕНА №6170675 від 17.11.2025 про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у виді штрафу в розмірі 340,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, – скасувати. 
3.Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 КУпАП, – закрити.
4.Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.
5.Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
6.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
7.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне найменування відповідача: Головне управління Національної поліції в Полтавській області: ЄДРПОУ 40108630, адреса: 36014, м. Полтава, вулиця Юліана Матвійчука, будинок 83.

Повне найменування третьої особи: інспектор відділу поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області лейтенант поліції Король Андрій Валерійовича: 39803, Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, вулиця Добровольського, будинок 6.

Суддя    Марина МАЛЮК