Народицький районний суд Житомирської області    

Справа № 296/871/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ
08 червня 2026 року селище Народичі
Народицький районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Діброви О.В.,
з секретарем Ніконенко О.І.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» звернулось з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором в сумі 78254 гривні, 2422 гривні 40 копійок витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, та 7000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 10 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №549637337 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Вказує, що відповідач добровільно за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» www.moneyveo.ua, направив заявку на отримання кредитних коштів, у відповідь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» сформувало і надало відповідачу для ознайомлення Договір кредитної лінії №9549637337, який позивач підписав шляхом введення одноразового ідентифікатора. Того ж дня, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало відповідачу кошти у сумі 10000 грн. подальшому відповідач збільшив на суму в 12000 гривень, проте, порушив умови щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв`язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. Загальна сума заборгованості за кредитним договором №549637337 від 10 березня 2021 року, становить 78254 гривень, з яких: 22000 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 56254 гривень– заборгованість за відсотками. 
Зазначав, що право вимоги за кредитним договором №549637337 від 10 березня 2021 року було послідовно відступлено. Зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» відступило вимоги за кредитним договором №549637337 від 10 березня 2021 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», яке, в свою чергу, уклало договір факторингу з Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс», на підставі якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №549637337 від 10 березня 2021 року перейшло до останнього, й який, в свою чергу уклав договір факторингу з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс», на підставі якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №549637337 від 10 березня 2021 року перейшло до позивача.
Ухвалою суду від 20 березня 2026 року постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Сторони про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином; позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи й за його відсутності; відповідач про причини неявки не повідомив та відзив на позовну заяву не подав. 
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 10 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №549637337, згідно умов якого відповідачу наданий кредит у сумі 10000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів з можливістю пролонгації.
Відповідно до пунктів 1.2., 1.3. та 1.4.1. кредитного договору кредит надається на 30 днів зі сплатою процентів за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,17 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Пунтом 2.2.2.1. кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на банківський рахунок кредитодавця.
11 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору № 549637337 від 10 березня 2021 року, якою збільшено суму кредиту на 12000 гривень.
Зазначені обставини підтверджуються копіями заявки на отримання грошових коштів в кредит від 10 березня 2021 року (а.с.48), договору №549637337 від 10 березня 2021 року (а.с.21-25), паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору №549637337 від 10 березня 2021 року (а.с.29-30), графіку розрахунків до Договору №549637337 від 10 березня 2021 року (а.с.26), додаткової угоди до Договору №549637337 від 10 березня 2021 року (а.с.27).
Кредитний договір №549637337 від 10 березня 2021 року підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор №MNV38NV3 було направлено позичальнику 10.03.2021 року о 02:29:16 год, на номер мобільного телефону, вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів 0967359453, одноразовий персональний ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 16.03.2023 о 02:29:59 год, зазначені обставини підтверджуються копією довідки щодо дій позичальника (а.с. 35).
З огляду на встановлене, обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 кредитного договору №549637337 від 10 березня 2021 року.
Згідно з платіжними дорученнями №1da67698-97f6-4391-b043-e03f66776b2f від 10 березня 2021 року (а.с.61) та № 78065b6f-b750-4684-99db-c839355bd49b від 11 березня 2021 року (а.с.60), ОСОБА_1 здійснено перекази коштів згідно договору №549637337 від 10 березня 2021 року на 10000 гривень та 12000 гривень, відповідно.
Крім цього, за приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору №549637337 від 10 березня 2021 року. Зазначений договір недійсним не визнано.
При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.
28 листопад 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу, за умовами якого перше відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а останнє у свою чергу прийняло права вимоги до боржників, про що свідчить копія договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с.76-82).
Згідно п.2.1 укладеного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.
Згідно п.п.1.3. договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Відтак, договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу.
Відповідно до пункту 8.2 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 строк дії договору закінчується 28 листопада 2019 року.
28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с.87), відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. При цьому всі інші умови договору залишились без змін.
31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 (а.с.88-94), відповідно до якої договір факторингу викладено у новій редакції. Строк дії договору визначено до 31 грудня 2021 року.
31.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с.98), відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2022 року.
31.12.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с.99), відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2023 року.
31.12.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с.100), відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2024 року.
Відповідно до реєстру прав вимоги №133 від 11 травня 2021 року (а.с.118-119) до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 49412 грн, яка складається з 22000 грн заборгованості за основною сумою боргу й 27412 грн заборгованості по несплаченим відсоткам. 
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01 (а.с.102-107) відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.
Відповідно до пункту 8.2 договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року строк дії договору закінчується 04 серпня 2021 року.
03 серпня 2021 31.12.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 (а.с.111), відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2022 року.
03 серпня 2021 31.12.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 (а.с.111), відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2022 року.
30 грудня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено додаткову угоду №3 до договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 (а.с.112), відповідно до якої строк дії договору продовжено до 30 грудня 2024 року.
Відповідно до реєстру прав вимоги №9 від 30 травня 2023 року до договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 (а.с.114-115) до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 78254 грн, яка складається з 22000 грн заборгованості за основною сумою боргу та 56254 грн заборгованості по несплаченим відсоткам.
У подальшому, 11 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс»» було укладено договір факторингу №11/07/25-Е (а.с.121-128), відповідно до умов якого позивач набув права вимог до боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 14 липня 2025 року до договору факторингу №11/07/25-Е (а.с. 134-137) до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 78254 грн, яка складається з 22000 грн заборгованості за основною сумою боргу та 56254 грн заборгованості по несплаченим відсоткам.
Обмірковуючи правомірність позовних вимог, суд зважає на таке.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі пункту 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором.
Згідно з частиною 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1082 ЦК України божник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання, що надані позивачем копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Проаналізувавши зазначені вище докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач порушив договірні зобов`язання по сплаті заборгованості за договором позики, й позивач, який набув право вимоги за зазначеним договором, має право на стягнення заборгованості за основним боргом та відсоткам за користування кредитом.
Разом з тим, перевіряючи обґрунтованість зазначеного позивачем розміру заборгованості, суд зважає на таке.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Пунктом 1.2. Кредитного договору №549637337 передбачено, що кредит надається на 30 днів від дати отримання кредиту, тобто до 09 квітня 2021 року.
Сторони погодили, що встановлений в п.1.2. Кредитного договору строк дисконтного періоду може бути продовжений позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальників особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду (п.1.3. Кредитного договору №549637337).
З наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним. п.1.7.2. Кредитного договору №549637337).
Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.
Отже, строк дії Кредитного договору №549637337 від 10 березня 2021 року закінчився через 30 днів після його укладення, а саме, 09 квітня 2021 року.
Згідно копії розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 147-148), відсотки за користування кредитними коштами за Кредитним договором нараховано, в тому числі, й за період з 13 квітня 2021 року по 11 травня 2021, тобто, за період, коли у кредитора, право вимог якого відійшло до позивача, не виникало права на нарахування відсотків за користування кредитними коштами.
Таким чином, розмір відсотків, які мали бути нарахованими відповідно до умов Кредитного договору за період з 10 березня 2021 року по 09 квітня 2021 року становить 15180 гривень (22000 гривень (тіло кредиту) х 0,023 (відсоткова ставка) х 30 днів (строк позики)).
З огляду на зазначене, а також приймаючи до уваги, що позивачем не пред`явлено вимогу про стягнення з відповідача процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами у відповідності до вимог частини 2 статті 625 ЦК України, суд дійшов переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 37180 грн, з яких 22000 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, та 15180 гривень-заборгованість за відсотками.
Вирішуючи питання відшкодування судових витрат, суд враховує таке.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 137 ЦПК України).
Представник позивача у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу у сумі 7000 гривень.
Обмірковуючи питання щодо відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зважає на правову позицію, викладену Касаційним цивільним судом Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22, відповідно до якої зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. 
Відповідачем клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу не заявлялось.
Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662 гривні 40 копійок, а тому, в порядку статті 141 ЦПК України, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 1264 гривні 91 копійка (2662,40 гривень (сплачений судовий збір)х47,51 % (розмір задоволених вимог-37180х100:78254):100).
З аналогічних міркувань пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу на суму 3325 гривень 70 копійок (7000 гривеньх47,51%) 
Керуючись статтями 205, 207, 514, 525-526, 530, 610-612, 625, 626, 628 638, 639, 1048, 1050, 1054, 1077, 1082 ЦК України, статтями 3, 10, 141, 206, 263, 265, 273, 294 ЦПК України, статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд 
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №549637337 від 10 березня 2021 року у сумі 37180 гривень, у тому числі: 22000 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 15180 гривень – заборгованість за відсотками. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» витрати на сплату судового збору у сумі 1264 гривні 91 копійка та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3325 гривень 70 копійок.
В задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Про перегляд заочного рішення відповідачем до Народицького районного суду Житомирської області може бути подана заява протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду до Житомирського апеляційного суду. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс», місцезнаходження: вул. Юрія Поправки,6 кабінет 13, м. Київ, 02094, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42986956.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . 
Повне рішення суду складено 08 червня 2026 року. 
Суддя:	  	Олександр ДІБРОВА