ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

05 травня 2026 року	Справа №160/35686/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 
до 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
Військової частини НОМЕР_1 
про визнання протиправним, скасування наказу, визнання протиправними 
дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2025 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби ОСОБА_1 та виключити солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ;
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо поновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на військовому обліку;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з військового обліку на підставі гр. 1 ст. 23а розкладу хвороб Наказу МОУ № 402 від 2008 року, які були внесені 20.08.2014 року до військового квитка позивача серія НОМЕР_2 від 01.08.2014 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивача протиправно призвано на військову службу під час мобілізації, оскільки 20.08.2014 року його було визнано непридатним до військової служби за гр.І ст. 23а розкладу хвороб наказ МО України 2008р. №402 та знято з військового обліку. Крім того, зазначено що відповідачем-1 порушено порядок вручення повістки.
19.12.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. Клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів – задоволено частково та витребувано: у ІНФОРМАЦІЯ_1 - належним чином завірені копії наказу від 16.09.2025 року № 1642 про призов позивача ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 та Положення про ІНФОРМАЦІЯ_3 , із наданням належним чином завірених всіх копій доказів, що стосуються предмету позову; у Військової частини НОМЕР_1 - наказ про зарахування позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 із наданням належним чином завірених всіх копій доказів, що стосуються предмету позову. У задоволенні іншої частини клопотання – відмовлено.
13.01.2026 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшли витребувані докази та відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що позивач був знятий з військового обліку, а не виключений з нього. При цьому, станом на дату внесення до військового квитка позивача запису про непридатність до військової служби частина 5 пункту 2 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не передбачала таку підставу зняття з військового обліку військовозобов`язаних як рішення військово-лікарської комісії, також, редакція п.п.3.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 2008 року №402 в редакції передбачала, що особи, визнані непридатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, можуть бути повторно оглянуті ВЛК військових комісаріатів за місцем проживання у разі, коли в результаті обстеження у спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах раніше встановлений діагноз переглянутий.
19.01.2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-1, в якому заперечує проти доводів, викладених у відзиві на позов.
16.03.2026 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшли витребувані докази та відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки зарахування до списків особового складу військової частини та виключення з нього здійснюється наказами по стройовій частині відповідної військової частини. Відповідне зарахування здійснюється не на власний розсуд, а на підставі іменних списків команд, які надходять від територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а в разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби на підставі іменних списків або припису, виданих військовою частиною звідки вибув військовослужбовець. Позивача наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.09.2025 №270 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення. З дня зарахування до списків особового складу військової частини військовозобов`язаний набуває статусу військовослужбовця. При цьому, оскаржуваний позивачем наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.09.2025 №270 є виконаним з моменту його зарахування до списків особового складу військової частини.
24.03.2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-2, в якому заперечує проти доводів, викладених у відзиві на позов.
05.05.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду даної справи до 05.05.2026 року.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що згідно запису №14 у військовому квитку серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 – 20.08.2014 року медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 визнано непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку за гр.І ст.23а розкладу хвороб, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 2008 року №402.
Актом від 15.09.2025 року підтверджено відмову ОСОБА_1 від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відмовою проходження військово-лікарської комісії та психологічних тестів.
Згідно довідки військово-лікарської комісії №2025-0915-0842-0411-0 від 15.09.2025 року позаштатною ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 , за наслідком проведення медичного огляду ОСОБА_1 , на підставі графи ІІ розкладу хвороб визнано придатним до військової служби на військових човнах, на надводних кораблях, у морській піхоті, десантно-штурмових військах, спеціальних спорудах, спецрозділах спеціального призначення.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 16.09.2025 року № 1642 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації.
Згідно п.п.62.33 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.09.2025 №270 з 16.09.2025 року позивача зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.
Позивач вважає накази про його призов та зарахування до списків особового складу, а також дії щодо поновлення на військовому обліку протиправними, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до матеріалів справи, оскаржуваний наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, в особливий період винесено за наслідком довідки військово-лікарської комісії №2025-0915-0842-0411-0 від 15.09.2025 року, згідно якої позивача визнано придатним до військової служби.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, відповідно до частини 10 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 2.1 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до пункту 2.2 розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах.
Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.
Підпунктом 2.4.4 пункту 2.4 розділу ІІ Положення №402 визначено, що на ВЛК регіону покладаються, зокрема, обов`язки з організації військово-лікарської експертизи, керівництва підпорядкованими ВЛК, контролю за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності.
Відповідно до пункту 2.4.5 розділу І Положення №402 ВЛК регіону має право, зокрема, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників.
В той же час, приписами підпунктів 2.3.5 та 2.4.10 розділу І Положення №402 визначено, що постанови ВЛК регіонів та ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
З матеріалів справи вбачається, що довідкою військово-лікарської комісії №2025-0915-0842-0411-0 від 15.09.2025 року позаштатною ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 , за наслідком проведення медичного огляду ОСОБА_1 , на підставі графи ІІ розкладу хвороб визнано придатним до військової служби на військових човнах, на надводних кораблях, у морській піхоті, десантно-штурмових військах, спеціальних спорудах, спец розділах спеціального призначення.
Абзацом 4 пункту 2.4.5 розділу І Положення №402 визначено, що ВЛК регіону має право: приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.
Відповідно, підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення №402 встановлено, що на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
Згідно з підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення №402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.
Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються (крім суду) в ЦВЛК.
Також, суд звертає увагу, що розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішення ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визначення позивача таким, що придатний або не придатний до військової служби.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.06.2020 року у справі №810/5009/18.
Враховуючи ті обставини, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Позивачем не наведено, а судом не встановлено порушення відповідачем порядку проведення експертизи та основних вимог законодавства, що регулює відповідну сферу спірних правовідносин, отже підстави для задоволення позовних вимог з підстав порушення відповідачами порядку проведення експертизи чи основних вимог законодавства у суду відсутні.
Враховуючи те, що при розгляді справи судом не встановлено порушення відповідачами порядку проведення експертизи та основних вимог законодавства, що регулює відповідну сферу спірних правовідносин, а вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних комісій, яке суд не може перебирати на себе, а також з огляду на встановлені у справі обставини та наведені вище норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, на підставі, у межах та у спосіб встановлений чинним законодавством.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій щодо поновлення позивача на військовому обліку до зобов`язання внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про виключення позивача з військового обліку на підставі гр. 1 ст. 23а розкладу хвороб Наказу МОУ № 402 від 2008 року, які були внесені 20.08.2014 року до військового квитка позивача серія НОМЕР_2 від 01.08.2014 року, суд враховує правову позицію, викладену у пунктах 37 - 39 постанови Верховного Суду від 21.05.2025 у справі №280/2880/24, відповідно до якої законодавець виокремлює поняття "зняття з військового обліку" та "виключення з військового обліку".
При знятті з військового обліку Закон №2232-XII передбачає можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік. Водночас, з того ж Закону №2232-XII випливає, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, тоді як зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.
Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку.
З матеріалів справи вбачається, що згідно запису №14 у військовому квитку серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 – 20.08.2014 року медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 за гр.І ст.23а Розкладу хвороб, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 2008 року №402 визнано непридатним до військової служби саме «зі зняттям з військового обліку», при цьому, правомірність внесення у військово-обліковий документ позивача запису про зняття з військового обліку замість виключення з військового обліку не є предметом розгляду даної справи.
Щодо посилань позивача на те, що відповідачем-1 порушено порядок вручення повістки, суд звертає увагу, що актом від 15.09.2025 року підтверджено відмову ОСОБА_1 від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відмовою проходження військово-лікарської комісії та психологічних тестів.
При цьому, суд зазначає що відмова від отримання повістки не звільняє від обов`язку проходження військово-лікарської комісії.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України, не вирішується.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправним, скасування наказу, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв