Справа № 607/9582/26
Провадження № 2-а/159/94/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
45008, м. Ковель, вул. Незалежності, 15, тел.: (03352) 5-90-66, 
e-mail:inbox@kv.vl.court.gov.ua, веб-адреса: http://court.gov.ua/sud0306/____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 червня 2026 року	м.Ковель	

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Денисюк Т.В.
з участю секретаря судового засідання - Пустової А.Ф.
позивача — ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

у с т а н о в и в:

02.06.2026 з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за підсудністю до Ковельського міськрайонного суду Волинської області надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень за адміністративні правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
ОСОБА_1 просить скасувати постанову серії ЕНА №07068862 від 22.04.2026, винесену інспектором УПП в м.Тернопіль Михайлишин Христиною Олегівною про накладення адміністративного стягнення у виді 510 грн штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною ч.2 ст. 122 КУпАП, а також скасувати постанову серії ЕНА №07068914 від 22.04.2026, винесену інспектором УПП в м.Тернопіль Смалем Юрієм Богдановичем про накладення адміністративного стягнення у виді 340 грн штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною ч.1 ст. 122 КУпАП.  
Позивач вказує на незаконність оскаржуваних постанов і мотивує заявлену вимогу тим, що 22.04.2026 під час керування транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN E-CRAFTER», номерний знак НОМЕР_1 , в м.Тернопіль змушений був з урахуванням габаритів транспортного засобу об`їхати місце дорожньо-транспортної пригоди по зустрічній смузі руху, за що був підданий адміністративному стягненню. Намагаючись пояснити свої дії не був почутий представниками поліції, тому не сперечався і сплатив визначений штраф та продовжив рух містом. Той же екіпаж патрульної поліції, який наклав стягнення, продовжив рух за ним. Після кільцевого руху при з`їзді на вулицю Коновальця він був повторно зупинений із застосуванням проблискових маячків і зупинився.
Інспектор Михайлишин Х.О. поставила йому у провину порушення п.9.2.б ПДР — не подав сигнал світловим покажчиком повороту. Його клопотання пояснити суть правопорушення та продемонструвати відеодоказ порушення відхилила, формально підійшла до розгляду справи і розпочала складання постанови серії ЕНА №07068862 від 22.04.2026 за ч.2 ст.122 КУпАП.Тоді він звернувся до іншого поліцейського з екіпажу Смаля Ю.Б. з проханням пояснити суть порушення, однак поліцейський відмовив у клопотанні мотивуючи тим, що справу розглядала його напарник, а сам розпочав розгляд справи за ч.1 ст.122 за порушення п.15.9 ПДР у зв`язку із зупинкою при виїзді з прилеглої території.
Позивач ОСОБА_1 не визнає винуватість у вчиненні інкримінованих дій. Просить врахувати відсутність правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП (п.9.2.б ПДР). Зазначає, що того дня рухався через перехрестя з круговим рухом (кільце). Заїжджав на кільце з правої смуги і по кільцю рухався також по правій стороні. Під час з`їзду з кільця подав сигнал правим покажчиком повороту і продовжив рух прямо по вул. Коновальця, на якій відсутня дорожня розмітка. З урахуванням ширини проїзної частини дороги та обмеженої оглядовості в місці пішохідного переходу, зайняв положення наближене до лівого краю дороги, попереду рухався автомобіль сірого кольору, паралельно рухався ближче до правого краю автомобіль червоного кольору. Не змінюючи напрямку руху, не виконуючи маневрів повороту чи обгону, він випередив червоне авто, що відповідно до п.9.2 ПДР не вимагало увімкнення світлових сигналів.
Також позивач не визнає провину за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки виконав вимогу поліцейського зупинитися. Так, його авто було зупинено за допомогою червоних проблискових маячків поліцейськими, які рухалися позаду. Він негайно виконав вимогу зупинитися. Під час спілкування поліцейські не запропонували поставити авто в інше місце, а розпочали розгляд адміністративної справи за порушення п.9.2.б ПДР (ч.2 ст.122 КУпАП), згодом звинувативши у зупинці у невстановленому місці (п.15.9 ПДР). Такі дії поліцейського позивач оцінює як неналежне урядування і штучне створення умов для правопорушення.
Крім того, позивач вказує на неналежне виконання поліцейськими владних функцій під час розгляду адміністративних справ, ігнорування клопотань, умисне незастосування положень ст.36 КУпАП.
З огляду на наведене просить постанови суб`єктів владних повноважень скасувати, провадження у справі про адміністративні правопорушення закрити.
Представник Департаменту патрульної поліції у відзиві на позовну заяву проти задоволення позову заперечив. Долучив відеозаписи з відеореєстратора та нагрудних камер поліцейських, які на його думку містять достатньо даних про порушення водієм транспортного засобу «VOLKSWAGEN E-CRAFTER» номерний знак НОМЕР_2  п.9.2.б, п.15.9 и) ПДР та виконання поліцейськими вимог законодавства при розгляді адміністративних справ.
У відповіді на відзив позивач акцентував увагу суду на конкретних обставинах події. 
В судовому засіданні 18.06.2026 позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, надав детальні пояснення, близькі за змістом обставинам, які викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити.
Суд заслухав доводи позивача, вивчив письмові докази, переглянув долучені до матеріалів справи відеозаписи і перейшов до стадії ухвалення рішення. Датою проголошення рішення є 22.06.2026.
Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.
Позов підлягає до задоволення з таких підстав. 
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно п. 8 та 11 ч.1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КупАП).
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).
Відповідно до статті 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення зокрема за частиною першою, другою статті 122 КУпАП віднесені до повноважень органів Національної поліції.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з ч.1 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Враховуючи наведені положення законодавства, необхідно дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
При цьому, особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (стаття 62 Конституції України).
За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 18.07.2019 у справі 216/5226/16-а, від 20.05.2020 у справі №524/5741/16-а.
Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
На обов`язок та важливість доведення відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 справа №537/4012/16-а, від 08.11.2018 справа № 201/12431/16-а, від 23.10.2018 справа № 743/1128/17, від 15.11.2018 справа № 524/7184/16-а.
Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.
Суд встановив, що 22.04.2026 інспектором УПП в м.Тернопіль Михайлишин Христиною Олегівною винесена постанова серії ЕНА №07068862 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.
За змістом цієї постанови 22 квітня 2026 року о 13 год 42 хв, ОСОБА_1 керуючи автомобілем VOLKSWAGEN E-CRAFTER д.н.з НОМЕР_1 в м. Тернопіль, вул.Є. Коновальця не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, чим порушив п. 9.2.б ПДР України (порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. 
Відповідно до п.9.2б ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом, тобто при зміні напрямку руху.
Постанова ЕНА №07068862 не містить опису обставин справи, встановлених під час розгляду справи, не зазначено, який покажчик не увімкнув позивач правий чи лівий, при перестроюванні в якому напрямку руху та по відношенню до якого транспортного засобу чи дорожньої розмітки.
Стаття 283 КУпАП чітко визначає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення обов`язково повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи. Саме ці обставин підлягають оцінці суб`єктом владних повноважень при прийнятті рішення про накладення стягнення та підлягають перевірці судом у разі оскарження рішення. Загальні фрази у постанові вказують на відсутність такого дослідження. 
На долученому відповідачем відеофайлі IMG_9558 о 13.42 год зафіксовано як транспортний засіб під керуванням позивача увімкнув правий покажчик повороту при з`їзді з кільцевого руху на вул. Коновальця в м.Тернопіль і продовжив рух прямо, обравши умовно ліву смугу. Не змінюючи напрямку руху він рухався до моменту зупинки на вимогу поліцейського патруля.
Не можуть бути кваліфіковані як перестроювання дії позивача по випередженню автомобіля червоного кольору, який рухався по умовній правій смузі, оскільки обидва автомобіля не змінювали напрямок руху, кожен рухався власною умовною смугою руху.
Рух водіїв по вул. Коновальця по двом умовним смугам в одному напрямку відповідали вимогам п.11.1, 11.2 ПДР.
Згідно з п.11.1 ПДР кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.
На дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом (п.11.2 ПДР).
При цьому Правила дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №13306 розрізняють поняття випередження і перестроювання (п.1.10 ПДР), що не було враховано поліцейською, якщо у постанові йдеться про задану дорожню обстановку. 
Оскаржувана постанова також не відповідає вимогам законності, оскільки винесена без дотримання належної правової процедури.
Відеофайл part_00000export_4wr91 фіксує процедуру розгляду справи, яка триває 2 хвилини. Водій об`єктивно не розуміє які його дії визначені як правопорушення, неодноразово надає пояснення з приводу маневру з`їзду з кільця, просить докази порушення (13.46 год). Натомість представник поліції не демонструє відеодокази і відповідно не отримує пояснень особи щодо обставин події. 
В силу ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право зокрема : знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви.
Це право є однією з ключових гарантій захисту інтересів особи під час провадження та спрямоване на об`єктивний і неупереджений розгляд справи в порядку визначеному ст.279 КУпАП.
У постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року зазначено про те, що обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція.
Оскаржувана постанова ЕНА №07068862 не відповідає вимогам матеріального права, прийнята з порушенням процедури. 
Також є неправомірною постанова серії ЕНА №07068914 від 22.04.2026, винесена інспектором УПП в м.Тернопіль Смалем Юрієм Богдановичем.
За змістом цієї постанови позивач 22 квітня 2026 року керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN ECRAFTER» д.н.з НОМЕР_1 в м. Тернопіль, вул. Є. Коновальця здійснив зупинку транспортного засобу безпосередньо на виїзді з прилеглої території, чим порушив п.15.9 и) ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. 
Як встановлено судом позивач зупинився на вимогу працівників поліції.
Згідно з п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил   
Зупинка заборонена ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду (п.15.9 и) ПДР).
Наданий суду відеозапис з місця події part_00000export_4wr91 дозволяє визначити місце зупинки автомобіля позивача ближче ніж 10 метрів від зони виїзду з прилеглої території. Водночас службовий автомобіль поліції розташований безпосередньо на виїзді з прилеглої території.
Законом України «Про Національну поліцію» (ст.6,7,29,35) визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Застосування будь якого поліцейського заходу, у тому числі зупинки транспортного засобу, застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.
Відтак, зупинивши транспортний засіб позивача, працівники поліції були зобов`язані вжити всіх необхідних та розумних заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху і недопущення створення перешкод для інших його учасників. При цьому зі встановлених обставин справи вбачається, що транспортний засіб позивача після зупинки перебував ближче ніж 10 метрів від зони виїзду з прилеглої території, що потенційно могло ускладнювати рух інших транспортних засобів.
За таких обставин працівники поліції, діючи добросовісно та в межах покладених на них повноважень щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, повинні були повідомити позивача про необхідність перемістити транспортний засіб у безпечне місце або проїхати далі на відстань, достатню для звільнення виїзду з прилеглої території та недопущення створення перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Водночас матеріали справи не містять доказів того, що поліцейські надавали позивачу відповідні вказівки чи вимоги. Більше того, як вбачається з наявних у справі доказів, службовий автомобіль поліції був розташований безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, чим фактично обмежував та ускладнював можливість безпечного виїзду інших транспортних засобів. Таким чином, дії працівників поліції самі по собі створювали перешкоди для дорожнього руху, тоді як обов`язок забезпечення його безпеки та безперешкодності покладений саме на органи Національної поліції.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що покладення на позивача негативних наслідків у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності за обставин, коли працівники поліції не вжили належних заходів для організації безпечного дорожнього руху та самі допустили розташування службового автомобіля у місці, що перешкоджало виїзду транспортних засобів з прилеглої території, не відповідає принципам законності та пропорційності.
Судом також встановлено, що відносно позивача працівниками одного екіпажу поліції без дотримання вимог ст.36 КУпАП було складено та винесено дві постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. 
Відповідно до частини другої статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються тим самим органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
 Той факт, що постанови формально винесені різними поліцейськими одного екіпажу, не спростовує обов`язку застосування ст. 36 КУпАП, оскільки розгляд справ фактично здійснювався одним органом Національної поліції одночасно та за однакових фактичних обставин.
Ураховуючи наведене у сукупності суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, скасовує оскаржувані постанови і закриває справи про адміністративні правопорушення. 
У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача відповідно до вимог статті 139 КАС України необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1331,20 грн. 
Керуючись статтями 2, 5-9, 72-77, 90, 139, 162, 211, 229, 241, 242, 245, 246, 286, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити повністю.
Постанову серії ЕНА №07068862 від 22.04.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень — скасувати. 
Постанову серії ЕНА №07068914 від 22.04.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень — скасувати. 
Провадження у справах про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.
Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне найменування учасників справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач - Департамент патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.
Повне судове рішення складене 22.06.2026.

Головуючий	Т. В. Денисюк