____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/7210/26
Провадження № 2/947/2518/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2026 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Скриль Ю.А.,
за участю секретаря судового засідання Приймака Р.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку спрощеногопозовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад позовних вимог
Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 20.02.2023 №930206 у сумі 48 756,39 грн., а також судовий збір у розмірі 2662,40 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень
Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір № 930206 про надання споживчого кредиту від 20 лютого 2023 року в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідачки на веб-сайті в мережі Інтернет https://sloncredit.ua та підписання вказаного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з умовами вказаного договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало відповідачці кредит у сумі 7 000,00 грн., строком на 360 днів, а відповідачка отримала кредит у вказаній сумі та зобов`язалася повернути його та за користування кредитом сплатити проценти. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», виконало умови вказаного договору у повному обсязі, надавши відповідачці обумовлені вказаним договором кредит у вказаній сумі, однак відповідачка не здійснила повернення кредитних коштів, а також не сплатила проценти за користування кредитними коштами, внаслідок чого у відповідачки перед ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» станом на 24.01.2024 виникла заборгованість на загальну суму 48 756,39 грн, яка складається з заборгованості за кредитом та за процентами.
Відповідно до договору факторингу № 2601-24-1 від 26 січня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним договором на загальну суму 48 756,39 грн.
Враховуючи, що до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним договором, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
Відзив на позовну заяву
Відзив на позовну заяву від сторони відповідача не надійшов.
Процесуальні дії та рух справи
Позивач звернувся з вказаним позовом через підсистему «Електронний суд» до Київського районного суду м. Одеси.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.
Відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру від 17.02.2026 №2350408, відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 20.02.2026 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачці визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Позовну заяву з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі направлено за місцем реєстрації відповідачки.
Згідно з Довідкою АТ «Укрпошта» про причини повернення поштового відправлення, останнє повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній», що є належним повідомленням відповідачки про розгляд справи.
Від відповідачки відзив на позовну заяву до суду не надходив. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін також не надходило.
Позивач разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
З урахуванням викладеного, зважаючи на завдання цивільного судочинства суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
Відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося.
Встановлені фактичні обставини справи
Між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір № 930206 про надання споживчого кредиту від 20 лютого 2023 року (далі з текстом Договір) в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідачки на веб-сайті в мережі Інтернет https://sloncredit.ua, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало, а ОСОБА_1 , відповідачка у справі, отримала кредит у сумі 7 000,00 грн., строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів) , що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. 1.4.1. У Споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених Договором, на підставі звернення до Товариства у паперовій, формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора. 1.5. Тип процентної ставки - фіксована. 
За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: п.1.5.1. стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 1.5.2. 
Знижена процентна ставка 0,010% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 22.03.2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та проінформований, що у разі невикористання Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. 
Відповідно до п.1.5.3. протягом строку дії Договору розмір процентів за користування кредитними коштами може бути змінений у бік зменшення для Споживача у випадку та на умовах визначених в п п.1.5.2 Договору, зокрема у випадку отримання Споживачем знижки на стандартну процентну ставку. 
П.1.6. мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. 
Згідно з п.1.7. орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: п.1.7.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29 653,85% річних.
Відповідно до п. 1.7.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 6 961,93% річних. 
Згідно з п.1.8. орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: згідно з п.1.8.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 57 148,00 грн.; п.1.8.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 52 990,00 грн. 
Згідно з пунктом 2.4. Договору кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» суми кредиту в порядку, передбаченому пунктом 2.1. Договору. Відповідно до пункту 5.1. Договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення здійснюватимуться згідно з Графіком платежів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом відповідачки, що відтворений шляхом використання відповідачкою одноразового ідентифікатора (пункт 9.6. Договору). Згідно з пунктом 9.8. Договору відповідачка, підписуючи Договір, підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. 
Відповідно до підпункту 3 пункту 4.1. Договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідачки.
Відповідно до Додатку № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 930206 від 20 лютого 2023 року, укладеного між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 , відповідачкою у справі, який містить графік платежів, орієнтовна сукупна вартість кредиту склала 57 148,00 грн., з якої: сума кредиту - 57 148,00 грн., сума процентів за користування кредитом 50 148,00 грн.
Судом встановлено, що вказаний Договір був укладений, кредит був наданий позичальниці ОСОБА_1 , виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця, а також сторони вказаного договору узгодили розмір кредиту, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі ОСОБА_1 , відповідачки у справі, для укладення договору в електронній формі на погоджених умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С380.
Як вбачається з листа № 20240130-901 від 30.01.2024 15:12:08 року, ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» 20.02.2023 15:10:14 год. було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта НОМЕР_1  у сумі 7 000,00 грн., номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - 82354c24-f9d5-4808-9193-546b780fb205, номер транзакції в системі ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» - 9302061676905811, призначення платежу: зарахування на картку НОМЕР_1 .
Згідно з умовами договору факторингу № 2601-24-1 від 26 січня 2024 року, укладеного між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» перейшло право вимоги до боржників, в тому числі, право грошової вимоги до відповідачки у справі, за договором про надання споживчого кредиту № 930206 від 20 лютого 2023 року у сумі 48 756,39 грн., що підтверджується Актом прийому-передачі реєстру боржників від 26.01.2024, Реєстром боржників від 26.01.2024 до договору факторингу №2601-24-1.
Згідно умов вказаного договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Оскільки, ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», на підставі вказаного договору факторингу набуло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 930206 від 20 лютого 2023 року, укладеного між первісними кредитодавцем ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 , то у нього, як у нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредиту та інших передбачених Договором платежів, у зв`язку з неналежним виконанням позичальницею, взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за Договором.
Доказів про визнання вказаного договору факторингу недійсним чи погашення боргу первісному кредитору матеріали справи не містять.
В порушення умов договору про надання споживчого кредиту № 930206 від 20 лютого 2023 року відповідачка у справі, взяті на себе зобов`язання не виконувала, внаслідок чого у неї перед ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» виникла заборгованість, яка згідно з розрахунком станом на 26 січня 2024 року з урахуванням суми заборгованості за кредитом, відсотками, склала загальну суму 48 756,39 грн.
Мотиви суду
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом положень частини 1, частини 2 статті 207, пункту 2 частини 1 статті 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Відповідно частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно із статтею 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Судом встановлено, що відповідачка у справі, шляхом власноручних введень одноразових ідентифікаторів, отриманих від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», прийняла публічні пропозиції (оферти) та підписала Договір (здійснила акцепти пропозиції товариства), тобто Договір вважається укладеним відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».
ОСОБА_1 не спростовано презумпцію правомірності вказаного правочину та не надано суду будь-яких доказів того, що ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», отримало її персональні дані та використало їх у власних цілях.
Таким чином, судом встановлено, що сторони Договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали його у порядку, визначеному статтею 12 вказаного закону, а тому договір про надання споживчого кредиту № 930206 від 20 лютого 2023 року, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону «Про електронну комерцію»).
Вказаним Договором передбачено порядок та умови отримання кредиту, погашення заборгованості за ним, сплату відсотків, нарахованих за користування коштами.
Відповідачка у справі, підписавши вказаний Договір надала згоду на отримання та повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом у строки та порядку, встановленими вказаним Договором.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок також зроблено Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61-10389св21 від 23 лютого 2022 року, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039св21 від 19 січня 2022 року, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14 липня 2021 року.
Відповідно до частин 1, 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Положеннями частини 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Положеннями статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві кредиту (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому кредитодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір кредити є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 580 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (стаття 612 ЦК України).
Судом встановлено, що відповідачка у справі, отримала кредит, яким в подальшому розпорядилася на власний розсуд, однак свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом не виконала, внаслідок чого у неї перед позивачем виникла заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 930206 від 20 лютого 2023 року на загальну суму 48 756,39 грн., в тому числі: 6 699,99 грн. заборгованість за кредитом; 41756,40 грн. заборгованість за процентами відповідно до пункту 1.5. Кредитного договору за ставкою 1,99 за кожен день користування (726,35% річних) за період з 20.02.2023 по 26.01.2024), що підтверджується розрахунком заборгованості.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачка відзив на позов не надала, доводи позивача не спростувала.
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму 48 756,39 грн., оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, доведений та підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат
У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 гривень.
Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються також з витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом частини 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів) рахунків тощо.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268) (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічних підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» від 23 січня 2014 року (заява № 19336/04, § 268)).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. представником позивача було надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 18 від 23 жовтня 2018 року; договір про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02 серпня 2024 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 116 від 04 листопада 2025 року, платіжну інструкцію №3337 від 06.11.2025 кредитового переказу коштів, згідно договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року по акту № 116 від 04.11.2025, витяг з Реєстру № 1 до акту № 116 від 04 листопада 2025 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» була надана правнича допомога на загальну суму 10 000,00 грн. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що позивач поніс витрати у розмірі 10 000,00 грн. на професійну правничу допомогу та від відповідачки не надійшло клопотання про зменшення таких витрат.
Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29 березня 2018 року у справі № 907/357/16, від 18 грудня 2018 року у справі № 910/4881/18.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., що відповідає критерію розумності їхнього розміру та є співмірною зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).
Керуючись статтями 4, 5, 76-81, 89, 95, 128, 133, 137, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274-279, 280-282, 284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 930206 від 20 лютого 2023 року у розмірі 48 756 (сорок вісім тисяч сімсот п`ятдесят шість) гривень 39 копійок, з яких: 6 699,99 грн - заборгованість за кредитом; 41756,40 грн - заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок, витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс», ЄДРПОУ: 41915308, адреса: м. Київ, Бульвар Вацлава Гавела, 4, ел. пошта: legal@ukrglobal-finance.com.ua. 
Відповідачка: ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду підписане 16.06.2026

Суддя              Ю. А. Скриль