Справа № 420/30702/25 
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом 
ОСОБА_1 
до військової частини НОМЕР_1 
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якому позивач просить суд: 
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані 10 (десять) діб чергової відпустки за 2020 рік під час проходження військової служби у військової частині НОМЕР_2 ; компенсації за невикористані 26 (двадцять шість) діб чергової відпустки за 2021 рік під час проходження військової служби у військової частині НОМЕР_2 ; компенсації за невикористані 9 (дев`ять) діб чергової відпустки за 2024 рік під час проходження військової служби у військової частині НОМЕР_1 за час лікування у черговій відпустці в період часу з 19.03.2024 по 27.03.2024; компенсації за невикористані під час проходження служби у військової частині НОМЕР_2 не надані часи відпочинку під час залучення позивача до складу УВ ОК Південь для ведення стабілізаційних (оборонних) дій у 2019 році (відповідно до абзацу 24 п. 3 р. 2 наказу Міністерства оборони України №27 під час проходження військової служби у військової частині НОМЕР_2 а саме за 2019 рік, після повернення з виконання завдань в угрупуванні військ ОК " ІНФОРМАЦІЯ_1 " - за 17 днів; компенсації за невикористані під час проходження служби у військової частині НОМЕР_2 - 1(одна) доба додатково, як донору крові за 2021 рік не використані часи відпочинку; у не проведенні розрахунку (перерахунку) виплати за виконання бойових завдань (пропорційно часу), під час участі, залучення сил та засобів ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_2 (з 25.12.2023 року по 26.12.2023 року), у січні - лютому 2024 року - з урахуванням двох днів, а саме (100000 грн на місяць - тобто за два дні);
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані 10 (десять) діб чергової відпустки за 2020 рік під чиє проходження військової служби у військової частині НОМЕР_2 ; компенсацію за невикористані 26 (двадцять шість) діб чергової відпустки за 2021 рік під час проходження військової служби у військової частині НОМЕР_2 ; компенсацію за невикористані 9 (дев`ять) діб чергової відпустки за 2024рік під час проходження військової служби у військової частині НОМЕР_1 . за час лікування у черговій відпустці в період часу з 19.03 по 27.03.2024; компенсацію за невикористані під час проходження служби у військової частині НОМЕР_2 , не надані часи відпочинку під час залучення до складу УВ ОК Південь для ведення стабілізаційних (оборонних) дій у 2019 році (відповідно до абзацу 24 п. 3 р. 2 наказу Міністерства оборони України №27, під час проходження військової служби у військової частині НОМЕР_2 , а саме за 2019 рік, після повернення з виконання завдань в угрупуванні військ ОК " ІНФОРМАЦІЯ_1 " - за 17 (сімнадцять) днів; компенсацію за невикористані під час проходження служби у військової частині НОМЕР_2 - 1(одна) доба додатково, як донору крові за 2021 рік, не використані часи відпочинку; у не проведенні розрахунку (перерахунку) виплати за виконання бонових завдань (пропорційно часу), під час участі, залучення сил та засобів ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_2 (з 25.12.2023 року по 26.12.2023 року), у січні - лютому 2024 року - з урахуванням двох днів, а саме (100000 грн на місяць - тобто за два дні);
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 відповідно до рішення суду щодо розгляду справи по суті, видати відповідний додатковий наказ про перерахунок та виплату коштів ОСОБА_1 , які не були виплачені при звільнені з військової служби, який надати до військової частини НОМЕР_3 для проведення нарахування та виплати коштів;
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму не нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 компенсації за невикористані 10 (десять) діб чергової відпустки за 2020 рік , під час проходження військової служби у військової частині НОМЕР_2 ; компенсації за невикористані 26 (двадцять шість) діб чергової відпустки за 2021 рік під час проходження військової служби у військової частині НОМЕР_2 ; компенсації за невикористані 9 (дев`ять) діб чергової відпустки за 2024рік під час проходження військової служби у військової частині НОМЕР_1 , за час лікування у черговій відпустці в період часу з 19.03 по 27.03.2024; компенсації за невикористані під час проходження служби у військової частині НОМЕР_2 , не надані часи відпочинку під час залучення до складу УВ ОК Південь для ведення стабілізаційних (оборонних) дій у 2019 році (відповідно до абзацу 24 п. 3 р. 2 наказу Міністерства оборони України №27 під час проходження військової служби у військової частині НОМЕР_2 , а саме за 2019 рік. після повернення з виконання завдань в угрупуванні військ ОК " ІНФОРМАЦІЯ_1 " - за 17 (сімнадцять) днів; компенсації за невикористані під час проходження служби у військової частині НОМЕР_2 - 1(одна) доба додатково, як донору крові за 2021 рік, не використані часи відпочинку; у не проведенні розрахунку (перерахунку) виплати за виконання бойових завдань (пропорційно часу), під час участі, залучення сил та засобів ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_2 (з 25.12.2023 року по 26.12.2023 року), у січні - лютому 2024 року з урахуванням двох днів, а саме (100000 грн на місяць - тобто за два дні), за період, починаючи з 24.08.2024 року по день фактичної проведення фактичних виплат вище перерахованих виплат, включно за весь час затримки виплати.
Позові вимоги обгрунтовані тим, позивачу при звільненні з військової служби 23.08.2024 не було виплачено в повному обсязі компенсацію за невикористані відпустки та часи відпочинку за час проходження служби на попередньому місці служби в В/ч НОМЕР_2 : компенсацію за невикористані 10 діб чергової відпустки за 2020рік , 26 діб чергової відпустки за 2021 рік, 9 діб чергової відпустки за 2024 рік, невикористані часи відпочинку 17 днів за 2019 рік, 1 добу як донору крові за 2021 рік. Також позивач просить зобов`язати нарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду за виконання бойових завдань за період 25.12.2023 по 26.12.2023, виходячи з розрахунку 100 тис. грн. на місяць. На численні звернення до відповідача щодо виплати компенсації було відмовлено.
Ухвалою від 15.09.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
02.10.2025 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. У зв`язку зі звільненням позивача з військової служби у запас на підставі наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 14.08.2024 № 853, військовою частиною НОМЕР_3 , на фінансовому забезпеченні якої перебуває ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ), було здійснено нарахування та виплату усіх необхідних коштів, у тому числі, компенсації за невикористані дні щорічних основних відпусток. Розмір компенсації за невикористані дні щорічних основних відпусток склав 275 969, 76 грн.
Фінансово-економічна служба військової частини НОМЕР_3 здійснює відповідні нарахування та виплати на підставі витягів з наказів командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по стройовій частині), інформація до яких вносить на підставі рапортів, поданих військовослужбовцями. В наказі командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по стройовій частині) від 23.08.2024 № 236 міститься детальна інформація про кількість використаних позивачем днів щорічних відпусток, а також про кількість невикористаних позивачем днів щорічних відпусток, за які він має отримати грошову компенсацію.
Так, згідно витягу з наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по стройовій частині) від 23.08.2024 № 236, позивач щорічну основну відпустку за 2017 рік використав 20 діб, щорічну основну відпустку за 2018 рік не використав, щорічну основну відпустку за 2019 рік не використав, щорічну основну відпустку за 2022 рік не використав, щорічну основну відпустку за 2023 рік використав 10 діб, щорічну основну відпустку за 2024 рік використав 15 діб. Наказано виплатити грошову компенсацію за невикористані дні за щорічну основну відпустку за 2017 рік строком 25 діб, за 2018 рік строком 45 діб, за 2019 рік строком 45 діб, за 2022 рік строком 45 діб, за 2023 рік строком 35 діб, за 2024 рік строком 30 діб. Вищевказана інформація вносилася до наказу на підставі рапорту позивача від 23.08.2024 № 148592 та наявних у Командуванні Сухопутних військ Збройних Сил України підтверджуючих документах. У вказаному рапорті позивачем було зазначено, що командуванням військової частини НОМЕР_2 (військова частина, у якій проходив військову службу до переведення в КСВ ЗСУ) не була включена інформація до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.03.2022 № 56 про невикористані ним частини щорічних відпусток за період з 2019 по 2022 роки.
Вищевказаний наказ командира військової частини НОМЕР_2 був виданий 09 березня 2022 року, а отже позивач майже два з половиною роки (до звільнення з військової служби) був поінформований про відсутність у цьому наказі інформації, яка, на його думку, має бути там внесена щодо невикористаних ним днів щорічних відпусток за період з 2019 по 2022 роки. У разі наявності у позивача обґрунтованих доказів порушень з боку командування військової частини НОМЕР_2 , позивач має право звернутися з відповідним позовом до військової частини НОМЕР_2 з проханням суд зобов`язати військову частину НОМЕР_2 внести зміни до наказу, зазначивши там необхідну інформацію про використані дні відпустки. Військова частина НОМЕР_2 є самостійним суб`єктом господарювання та може виступати відповідачем у судових інстанціях.
Також відповідач вказує на те, що положення чинного законодавства не передбачають надання компенсації за невикористаний час для відпочинку під час звільнення з військової служби. Позивач у 2019 році військову службу у Командуванні Сухопутних військ Збройних Сил України не проходив, а проходив її у військовій частині НОМЕР_2 , то саме на військову частину НОМЕР_2 покладалося завдання надати позивачу як військовослужбовцю, який на той час виконував службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні поза пунктами постійної дислокації військової частини, відповідного часу (іншого дня) для відпочинку.
Щодо не проведення розрахунку (перерахунку) виплати за виконання бойових завдань (пропорційно часу), під час участі, залучення сил та засобів ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_2 (з 25.12.2023 по 26.12.2023), у січні-лютому 2024 року , то відповідач посилається на те, що наданий позивачем витяг з журналу бойових дій є лише одним із необхідних документів, на підставі яких здійснюється підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях, інші документи до ІНФОРМАЦІЯ_3 не надходили, а відтак підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди немає.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проходив військову службу військової частині НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , з 29.01.2019 , виключений 09.03.2023 зі списків особового складу в/ч. 
У військової частині НОМЕР_1 позивач проходив військову службу в період часу з 14.06.2023 року по 23.08.2024 року, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 від 14.06.2023 року №166 (про включення до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ), та наказом командира військової частині НОМЕР_1 АДРЕСА_2 від 14.08.2024 року №853 (про звільнення з військової служби), наказом командира військової частині НОМЕР_1 АДРЕСА_2 від 23.08.2024 року №236 (про виключення до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ).
У наказі командира військової частині НОМЕР_1 АДРЕСА_2 від 23.08.2024 року №236 про виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 зазначено, що :
- позивач щорічну основну відпустку за 2017 рік використав 20 діб, щорічну основну відпустку за 2018 рік не використав, щорічну основну відпустку за 2019 рік не використав, щорічну основи) відпустку за 2022 рік не використав, щорічну основну відпустку за 2023 рік використав 10 діб. щорічну основну відпустку за 2024 рік використав 15 діб, грошову допомогу на оздоровлення ш 2024 рік отримав,
- виплатити грошову компенсацію за невикористані дні за щорічну основну відпустку: за 2017 рік строком 25 діб, за 2018 рік строком 45 діб, за 2019 рік строком 45 діб, за 2022 рік строком 45 діб. за 2023 рік строком 35 діб, за 2024 рік строком 30 діб,
- додаткова відпустка відповідно до статті 162 Закону України "Про відпустки" як учаснику бойових дій за 2015-2024 роки, не надавалась, грошова компенсація не виплачувалась,
- виплатити грошову компенсацію за не використані дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2015 рік строком 14 діб, за 2016 рік строком 14 діб. за 2017 рік строком 14 діб. за 2018 рік строком 14 діб, за 2019 рік строком 14 діб, за 2020 рік строком 14 діб, за 202 1 рік строком 14 діб, за 2022 рік строком 14 діб, за 2023 рік строком 14 діб, за 2024 рік строком 14 діб.
23.08.2024 позивач подав начальнику відділення вивчення та впровадження досвіду управління підготовки штабу Командування сухопутних військ ЗСУ рапорт щодо здійснення окремих виплат.
23.08.2024 позивач подав звернення командиру в/ч НОМЕР_1 про проведення додаткового перерахунку не використаних відпусток під час проходження військової служби: військова частина НОМЕР_2 - 10 днів за 2020 рік, 10 днів за 2021 рік та 1 доба додатково, як донору крові за 2021 рік, не використані часи відпочинку за 2019 рік після повернення з виконання завдання в угрупуванні військ ОК " ІНФОРМАЦІЯ_1 " 17 днів - відповідно до абзацу 24 п.3 р.2 наказу Міністерства оборони України №27; військова частина НОМЕР_1 - враховати період лікування у черговій відпустці, в період з 19.03 по 27.03.2024 року (9 днів) - довідка №35 від 27.03.2024 року.
Відповідач надав відповідь від 24.09.2014, в якій повідомлено, що за 2019 рік ОСОБА_1 використано чергову відпустку тривалістю 30 календарних днів. За 2020 рік використано чергову відпустку тривалістю 45 календарних днів. За 2021 рік використано чергову відпустку тривалістю 19 календарних днів. За 2022 рік чергова відпустка не використовувалась. За період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 рапорти від позивача щодо перерахунку невикористаних відпусток чи часів відпочинку не надходили. Довідки від угрупування військ ОК " ІНФОРМАЦІЯ_1 " щодо часів відпочинку ОСОБА_1 не надавались.
18.07.2025 позивачем була отримана відповідь від військової частини НОМЕР_1 за №116/67389 від 17.07.2025 на повторне звернення від 11.06.2025, в якій відмовлено в задоволенні вимог позивача.
Позивач не погоджується з відмовою відповідача про відсутність підстав для компенсації, наполягає на невикористання 10 діб основної відпустки за 2020 рік (використано лише 35 діб), залишок не використаних відпусток за 2021 рік складає 19 діб (тоді як на думку позивача залишок невикористованих діб 26, але компенсація виплачена), з відмовою компенсувати період лікування у черговій відпустці з 19.03 по 27.03.2024, хвороба підтверджена довідкою №35 від 27.03.2024. Позивача під час проходження військової служби у військової частині НОМЕР_2 було залучено до складу угрупування військ ОК " ІНФОРМАЦІЯ_1 " для ведення стабілізаційних (оборонних) дій у 2019 році (відповідно до абзацу 24 п.З р.2 наказу Міністерства оборони України №27), тому має право на дні відпочинку (17 днів) - відповідно до абзацу 24 п.3 р.2 наказу Міністерства оборони України №27. Має право на компенсацію за невикористаний під час проходження служби у військової частині НОМЕР_2 - 1 добу відпочинку, як донор крові за 2021 рік. Також вважає, що має право на отримання додаткової грошової винагороди за виконання бойових завдань з 25.12.2023 по 26.12.2023, виходячи з щомісячної суми 100000 грн на місяць пропорційно за два дні. 
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно зі статтею 12 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Статтею 4 Закону України від 15.11.1996 № 504/96-ВР "Про відпустки" (далі - Закон № 504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка, додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці, додаткова відпустка за особливий характер праці, інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Відповідно до пункту 17 статті 101 Закону № 2011-ХІІ в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені пунктами 1, 6, 8 (у частині надання одноразової відпустки при народженні дитини, передбаченої статтею 191 Закону України "Про відпустки"), 9, 10 і 12 цієї статті. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених пунктом 1 цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки, передбачені пунктами 9 і 10 цієї статті, військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більше 10 календарних днів.
Згідно з пунктом 18 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ під час дії воєнного стану військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надається частина щорічної основної відпустки загальною тривалістю не більше 30 календарних днів, а також відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більше 10 календарних днів. Кожна із зазначених відпусток надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.
Абзац третій пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачає, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".
У пункті 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, вказано, що у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
З урахуванням вищевказаних правових норм, у зв`язку зі звільненням позивача з військової служби у запас на підставі наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 14.08.2024 № 853, військовою частиною НОМЕР_3 , на фінансовому забезпеченні якої перебуває ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ), було здійснено нарахування та виплату усіх необхідних коштів, у тому числі, компенсації за невикористані дні щорічних основних відпусток ,що підтверджується копією картки особового рахунку. Розмір компенсації за невикористані дні щорічних основних відпусток склав 275 969, 76 грн.
Щодо позовних вимог про компенсацію за невикористані 10 діб чергової відпустки за 2020 рік та 26 діб відпустки за 2021 рік, суд встановив наступне.
У витягу з наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по стройовій частині) від 23.08.2024 № 236 не міститься інформація про кількість невикористаних позивачем днів щорічних відпусток за 2020-2021рр. У витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_2 № 56 від 09.03.2022 про виключення позивача із списків особового складу в/ч також відсутня інформація про невикористання основних відпусток за 2020-2021 рр.
У відповіді в/ч НОМЕР_2 від 24.09.2024 № 2393/19/3593 на звернення позивача стверджується про використання в 2020 році всієї відпустки тривалістю 45 календарних днів, за 2021 рік використано відпустку тривалістю 19 календарних днів.
У відповіді в/ч НОМЕР_1 від 17.07.2025 №116 67389 на звернення позивача зазначено, що "за 2020 рік згідно повідомлення командира в/ч НОМЕР_2 від 24.09.2024 №2393/19/3543 (при звільнені з військової служби інформація не надавалась), щорічна основна відпустка була використана у повному обсязі; за 2021 рік згідно повідомлення командира військової частини НОМЕР_2 від 24.09.2024 №2393/19/3543 (при звільнені з військової служби інформація не надавалась), щорічна основна відпустка була використана .у кількості 19 діб, компенсація за не використані дні щорічної основної відпустки не виплачувалась, не виплачена компенсація за 26 діб щорічної основної відпустки". Також у відповіді в/ч НОМЕР_1 від 17.07.2025 №116 67389 вказано: "враховуючи за 2019 рік була надлишково виплачена компенсація за 30 діб щорічної основної відпустки , та за 2021 рік не виплачено компенсації за 26 діб щорічної основної відпустки, то при звільненні з військової служби в запас була здійснена надмірна компенсація за 4 доби щорічної основної відпустки, що в свою чергу передбачає проведення стягнення за надмірно компенсовані 4 доби щорічної основної відпустки". Отже, відповідачем проведено взаємозалік надмірно виплачених сум із заборгованістю за відпустки, а тому ним не визнається факт наявності заборгованості за 26 діб щорічної основної відпустки за 2021 рік. Матеріалами справи підтверджується, що за 2019 рік позивачем використано 30 діб відпустки та виплачено за наказом № 235 від 23.08.2024 компенсація за 45 діб основної відпустки, що є доказом надмірної компенсації 30 діб відпустки за 2019 рік. Тому вимоги про виплату компенсації за невикористану відпустку за 2021 рік є такими, що не підлягають задоволенню.
Посилання позивача на те, що підтвердженням використання ним у 2020 році не 45 діб основної відпустки, а тільки 35 днів щорічної основної відпустки є відпускний квиток №56\504 про звільнення у відпустку з 09.11.2020 по 16.12.2020 , суд не приймає як таке, що не є достатнім доказом, а лише підтверджує факт використання 2-ї частини відпустки за 2020 рік . Разом з тим, суд не може ігнорувати ту обставину, що в іншому відпускному квитку № 56/207 вказано про надання позивачу відпустки з 01.03.2021 по 04.04.2021 (32 календарних днів та двох днів на дорогу та одного святкового дня), в тому числі вказано "звільнений у невикористану частину основної щорічної відпустки за 2020 рік , у 1 част. основної щорічної відпустки за 2021 рік". Яка саме тривалість частин відпустки була включена за 2020 та 2021 рік, не зазначено. Але, якщо керуватись тією обставиною, що сторони визнають факт невикористання позивачем 26 діб відпустки за 2021 рік, то дана відпустка могла складатись з 10 (45-35=10) діб щорічної відпустки за 2020 рік та 19 діб (45-26) відпустки за 2021 рік. На підставі викладеного, суд вважає необгрунтованими доводи позивача про невикористання ним 10 діб чергової відпустки за 2020 рік, і відповідно про компенсацію невикористаної відпустки за 2020 рік.
Що стосується позовної вимоги про компенсацію за невикористані 9 діб чергової відпустки за 2024 рік під час лікування позивача у період знаходження у черговій відпустці в період часу з 19.03 по 27.03.2024, суд вважає її також такою, що не підлягає задоволенню. Позивачем надана суду довідка № 35 про знаходження позивача на амбулаторному лікуванні з 19.03. по 27.03.2024.
Відповідач вказує, що за 2024 рік щорічна основна відпустка була використана 10 діб та виплачена компенсація за 35 діб, що також підтверджується наказом № 236. Відповідач заперечує факт повідомлення позивачем про лікування в період знаходження у відпустці.
Дні хвороби зараховуються у строк відпустки. Пункт 5 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" гарантує: якщо військовослужбовець захворів під час щорічної основної або щорічної додаткової відпустки, ця відпустка продовжується після одужання на кількість невикористаних через хворобу днів.
Відповідно до статті 254 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовець зобов`язаний негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальнику, який, своєю чергою, зобов`язаний вжити відповідних заходів. Доказів того, що позивач будь-яким чином повідомив командира або чергового по частині за допомогою телефонного зв`язку, через месенджер, поштою, суду не надано. Немає скриншоту переписки або дзвінка, доказів подання після повернення з відпустки рапорту командиру із проханням надати невикористані дні з додаванням медичних документів, що підтверджують факт і тривалість хвороби. Крім того, в довідці сімейного лікаря КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Білгород-Дністровської районної ради" не вказаний діагноз , за яким лікувався позивач. Таким чином, не підтверджений факт повідомлення відповідача про лікування в період знаходження у відпустці в 2024 році, тому обов`язку надання позивачу відпустки тривалістю днів хвороби у відповідача не виникло. 
Щодо позовної вимоги про компенсацію за невикористані під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 часи відпочинку під час залучення позивача до складу УВ ОК Південь для ведення стабілізаційних (оборонних) дій у 2019 році (відповідно до абзацу 24 п. 3 р. 2 наказу Міністерства оборони України № 27, під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , а саме за 2019 рік, після повернення з виконання завдань в угрупованні військ ОК " ІНФОРМАЦІЯ_1 " - за 17 днів.
Положеннями пункту 3 Розділу II Інструкції про організацію у Збройних Силах України соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та членів їхніх сімей, працівників Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 19.01.2016 № 27, визначено, що в умовах особливого періоду на військові частини додатково покладаються такі завдання: надання військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні поза пунктами постійної дислокації військової частини, відповідного часу (іншого дня) для відпочинку, у тому числі з можливістю виїзду до місця проживання сім`ї.
Позивач у 2019 році військову службу проходив у військовій частині НОМЕР_2 , доказів надання або ненадання військовою частиною НОМЕР_2 позивачу як військовослужбовцю, який на той час виконував службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні поза пунктами постійної дислокації військової частини, відповідного часу (іншого дня) для відпочинку сторони суду не надали.
Разом з тим, положення чинного законодавства не передбачають надання компенсації за невикористаний час для відпочинку під час звільнення з військової служби. Пунктом 3 розділу XXXI Порядку № 260, передбачається лише, що у рік звільнення військовослужбовцям, звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Тому підстав для виплати компенсації за невикористані під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 часи відпочинку під час залучення до складу УВ ОК Південь для ведення стабілізаційних (оборонних) дій у 2019 році, які не вважаються основною та додатковою відпусткою, немає.
З аналогічних підстав суд відмовляє у позовній вимоги щодо виплати компенсації за невикористані часи відпочинку під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 - 1 (одна) доба додатково, як донору крові за 2021 рік, оскільки Порядком № 260 не передбачено компенсації за інший вид відпусток, крім щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки. Види щорічних та додаткових відпусток перелічені у статті 4 Закону України "Про відпустки". Серед них відсутні дні відпочинку, передбачені Законом № 931-ІХ. Тому вбачається, що позиція позивача про виникнення у нього права на одержання компенсації при звільненні за невикористаний час відпочинку як донора є помилковою. З огляду на вищезазначене, порушень з боку ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині не виплати компенсації за невикористані під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 часи відпочинку як донору крові за 2021 рік, не вбачається.
Щодо позовної вимоги про виплату грошової винагороди за виконання бойових завдань (пропорційно часу), під час участі, залучення сил та засобів ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_2 , за 25 та 26 грудня 2023 року пропорційно, виходячи з 100000грн. винагороди на місяць, суд дійшов наступного висновку.
Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану регулюються положеннями постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260).
Пунтом 1-1 постанови КМУ № 168 (в редакції станом на грудень 2023 року) передбачено "Установити, що на період воєнного стану: військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (п.1-2 постанови № 168).
Пункт другий розділу ХХХІV Порядку № 260 передбачає, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 виплачується в таких розмірах:
- 100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
- під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);
- у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
- із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
- з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;
- на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
- з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;
- з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
- кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
- у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);
- з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.
- у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями.
Відповідно до пункту 4 розділу ХХХІV Порядку № 260, підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
- бойовий наказ (бойове розпорядження);
- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. (п. 9 розділу ХХХІV Порядку № 260).
Верховний Суд у постанові від 21.05.2025 по справі № 420/7245/23 підкреслив, що суди повинні досліджувати весь комплекс доказів, включаючи бойові накази, журнали бойових дій, рапорти командирів, а також перевіряти, чи підтверджують ці документи участь військовослужбовця у бойових діях у визначений період.
Позивачем наданий витяг з журналу бойових дій, в якому вказано, що згідно бойового розпорядження оперативно-стратегічного угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " № 116/1/6370т від 25.12.2023 з метою перевірки обліку і наявності особового складу 44 омбр, які передані в оперативне підпорядкування 25... у районі виконання завдань на ОКП 25..., ОКП 1пдб, ОКП 2 пдб та ОКП 1 мб НОМЕР_4 омбр з 25.12.2023 по 26.12.2023 працювала робоча група у складі - начальника... члени робочої групи:... офіцер відділення оперативної підготовки передового командного пункту оперативно-стратегічного угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " майор ОСОБА_1 ..." Витяг з журналу бойових дій є лише одним із необхідних документів, на підставі яких здійснюється підтвердження безпосередньої участі у бойових діях, інші документи до ІНФОРМАЦІЯ_3 не надходили, а відтак підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди немає.
З витягу з журналу бойових дій неможливо встановити факт виконання позивачем бойового завдання, а тому викладена у цьому витязі інформація не є підтвердженням безпосередньої участі позивача у бойових діях. Лише знаходження в районі бойових дій не вважається участю у бойових діях. Для відряджених військовослужбовців безпосередня участь у бойових діях має також підтверджуватись довідкою з зазначенням термінів безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях. У цій довідці обов`язково зазначаються відомості про підтверджуючі документи.
Матеріали справи не містять доказів участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, що давало би йому право на отримання додаткової винагороди до 100 тис грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168. З огляду на вищезазначене, порушень з боку ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині не проведення розрахунку (перерахунку) виплати за виконання бойових завдань (пропорційно часу), під час участі, залучення сил та засобів ОСУВ Хортиця (з 25.12.2023 по 26.12.2023), не вбачається.
З урахуванням викладеного, не підлягають задоволенню і похідні вимоги щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 видати відповідний додатковий наказ про перерахунок та виплату коштів ОСОБА_1 , які не були виплачені при звільненні з військової служби.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України , суд
ВИРІШИВ:
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА

.