КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3143/25
Провадження № 2/488/657/26
РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)
22.01.2026 року         м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста Миколаєва
у складі головуючого судді Щеглової Я.В.,
за участю секретаря судового засідання Чемерової Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Миколаївська міська рада, про визнання особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

30.07.2025 до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана його представником – адвокатом Долговою Л.В., у якій позивач просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він та його мати відповідач ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира є комунальною власністю, до народження позивача 20.07.1990 була надана ОСОБА_3 , батьку відповідачки на підставі ордеру про вселення для сім`ї у складі чотирьох осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
Позивач зареєстрований і постійно проживає у вказаній квартирі з 26.01.2005.
Дід, баба та дядько позивача – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на сьогодні померли, а відповідачка з 2010 року виїхала за межі України, забрала свої речі та майно, однак як і позивач зареєстрована у вказаній квартирі. У зв`язку з чим позивач вимушений оплачувати комунальні послуги як за себе, так і за відповідачку, яка ними не користується, що негативно впливає на його матеріальне становище. 
Самостійно вирішити питання про зняття з реєстрації відповідачка не бажає, оскільки не має наміру повертатися до України.
Посилаючись на те, що відповідачка за місцем своєї реєстрації не проживає вже 15 років, не намагалася вселитися в квартиру, квартирою не користується, житлово-комунальні послуги та витрати на її утримання не сплачує, домовленості з позивачем про збереження користування житлом понад строк укладено не було, він не може переоформити на себе особовий рахунок для визначення можливості оплачувати платежі, вирішувати питання приватизації квартири, позивач просив визнати відповідачку такою, що втратила право користування вказаною квартирою.
Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористалася.
27.11.2025 від третьої особи – Миколаївської міської ради надійшли пояснення по суті позову, у яких представник третьої особи зазначав, що позивачем надано недостатньо доказів на підтвердження своїх доводів, зокрема стосовно того, що відповідач дійсно не проживає за місцем реєстрації.
Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.08.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалами Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30.09.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів – інформації Державної прикордонної служби щодо перетину кордону відповідачкою.
Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків.
Позивач та його представник у судовому засіданні 11.12.2025 позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. У судове засідання 22.01.2026 не з`явилися.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому порядку.
За відсутності заперечень з боку позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу 22.01.2026 у відсутності сторін у справі, з урахуванням висновків постанови КЦС ВС від 30.09.2022 за № 761/38266/14, відповідно до якої, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
З огляду на довідку про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 1534944-2023 від 20.12.2023 та відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру № 1634562 від 04.08.2025 у квартирі за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .
Згідно з рішенням виконавчого комітету Корабельної районної ради народних депутатів № 99 від 20.07.1990 на ім`я ОСОБА_3 та його сім`ї, до якої входять: ОСОБА_4 , дружина, ОСОБА_2 , дочка, та ОСОБА_5 , син, видано житлове приміщення площею за адресою: АДРЕСА_1 . До матеріалів справи додано технічний паспорт на вказану квартиру.
З огляду на копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ( НОМЕР_3 ). У зв`язку з чим, вказані особи були зняті з реєстраційного обліку за цією адресою.
З Акту (про відсутність проживання) від 29.06.2025 встановлено, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 склали акт про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2010 року не проживає в квартирі АДРЕСА_2 і не сплачує за комунальні послуги. Жодних особистих речей вона в квартирі не має. У вказаній квартирі постійно з 2005 року проживає її син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і в квартирі зберігаються його особисті речі. Оплату за комунальні послуги здійснює він.
Згідно з інформацією, наданою Головним центром обробки інформації Державної прикордонної служби України на виконання ухвали суду, ОСОБА_2 перебувала на території України з 07 до 17.08.2023, з 24.12.2023 до 04.01.2024 та з 15 до 27.08.2024.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підтвердили обставини, зазначені в позовній заяві та повідомили суду, що позивач постійно проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 2005 року. З 2010 року його матір – відповідачка ОСОБА_2 у вказаній квартирі не проживала, а позивача виховували та утримували його дід та баба.
Суд застосовує при вирішенні цього спору житлове законодавство, зокрема положення Житлового кодексу України в редакції, чинній на момент існування спірних правовідносин.
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У ч. 3 ст. 71 ЖК України наведено випадки, у яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців.
Аналіз норм ст. ст. 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: непроживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.
Вичерпного переліку поважних причин непроживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правил ЦПК України щодо оцінки доказів.
Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені ст. 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин.
Так, у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. При розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.
Судом не встановлено поважності причин довготривалої відсутності (непроживання) ОСОБА_2 за вказаною адресою.
Враховуючи виклдене, судом встановлено, що відповідачка не проживає в квартирі більше 15 років, тобто понад строки встановлені у ст.71 ЖК України. Доказів наявності поважних причин такого не проживання суду не надано.
Отже, в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази того, що відповідачка остаточно втратила інтерес до спірного житлового приміщення.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий сбір сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 18, 79-81, 141, 259, 263-265, 284, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 – задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Третя особа: Миколаївська міська рада, код ЄДРПОУ 05410607, адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.
Повне рішення суду складено 02 лютого 2026 року.

Суддя           Я.В. Щеглова