ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" червня 2026 р. справа № 300/1963/24
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді – Главача І.А.,
за участі:
секретаря судового засідання – Сливінської М.Ю.,
представник позивача у судове засідання не з`явився,
представника відповідача – Гавадзина М.В.,
розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськ теплогенерація"
до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області
про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськ теплогенерація" (надалі, також – позивач, ТОВ "Івано-Франківськ теплогенерація") звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (надалі, також – відповідач, ГУ ДПС в Івано-Франківській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.12.2023 № 014936/0701 та від 13.12.2023 № 014938/0701.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що документальна позапланова виїзна перевірка була проведена з порушенням вимог законодавства та за її результатами прийнято податкові повідомлення-рішення, які за своїм змістом є протиправними. Позивач вказує, що висновки контролюючого органу про те, що позивачем не підтверджено належними первинними документами відомостей щодо фактичної наявності у позивача товарно-матеріальних цінностей зроблені не на основі наданих відповідачу документів та без врахування відомостей бухгалтерського обліку. З приводу зауважень контролюючого органу про те, що позивачем не проведено на вимогу контролюючого органу інвентаризацію наявних у нього основних засобів, нематеріальних активів та товарно-матеріальних цінностей в присутності посадових осіб ГУ ДПС в Івано-Франківській області, то відповідач звертає увагу на те, що проведення інвентаризації повинно здійснюватися виключно платником податку, а контролюючому органу належить право вимоги щодо проведення відповідної інвентаризації. Позивач зауважує, що норми Податкового кодексу України не передбачають обов`язку для платника податків проводити відповідну перевірку із залученням посадових осіб податкового органу. Зважаючи на це, позивачем на вимогу відповідача було створено інвентаризаційну комісію та проведено інвентаризацію. З огляду на те, що затверджені інвентаризаційною комісією інвентаризаційні описи були надані відповідачу, контролюючий орган дійшов помилкових висновків про ненадання позивачем належних доказів факту наявності в нього товарно-матеріальних цінностей. З приводу висновків контролюючого органу, що стосується непідтвердження позивачем використання транспортного засобу Mercedes-Benz GLS 400 d 4MATIC, то позивач вважає такі висновки помилковими, оскільки позивачем надано всі необхідні документи, якими в повній мірі підтверджено факт використання даного транспортного засобу в господарській діяльності позивача. Зважаючи на те, що висновки контролюючого органу про непідтвердження позивачем факту наявності товарно-матеріальних цінностей ґрунтуються на припущеннях та спростовуються наявними у позивача доказами та наданими контролюючому органу документами, просить податкові повідомлення-рішення, винесені на підставі акту, складеного за результатами даної перевірки скасувати та позов задовольнити (т. І, а.с. 1-130).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами загального позовного провадження (т. І, а.с. 132-133).
20.03.2025 до відділу документального забезпечення – канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У своєму відзиві відповідач вказує, що позивачем не надано належних доказів, які можуть підтвердити факт наявності в нього товарно-матеріальних цінностей. Зокрема, контролюючий орган звертає увагу на те, що позивачем не надано для перевірки ряд документів, зокрема інформації щодо матеріально-відповідальних осіб, документів на внутрішнє переміщення товарів, накладних вимог, прибуткових та видаткових документів та будь-яких інших документів, на підставі яких контролюючим органом може бути визнано наявність у позивача товарно-матеріальних цінностей. Відповідач зауважує, що позивачем надані для перевірки інвентаризаційні описи, складені інвентаризаційною комісією станом на 01.11.2023, однак без наведення відомостей про рух запасів за період з 01.09.2023 по 01.11.2023, що вказує на відсутність будь-якого документального підтвердження наявності у позивача товарно-матеріальних цінностей. Щодо аргументів позивача про те, що в нього відсутній обов`язок проводити інвентаризацію за участі представників податкового органу, то відповідач звертає увагу на те, що проведення інвентаризації під час проведення перевірки на вимогу контролюючого органу є особливим порядком проведення перевірки наявності товарно-матеріальних цінностей, у зв`язку з чим непроведення позивачем такої інвентаризації із повідомленням про її проведення контролюючого органу є ігноруванням вимоги закону, що дає контролюючому органу право для висновку про те, що доказів наявності у позивача товарно-матеріальних цінностей, які ним відображені у бухгалтерському обліку немає. Стосовно доказів господарського використання транспортного засобу – відповідач зауважує, що надані шляхові листи стосуються іншого періоду використання транспортного засобу, ніж період, щодо якого проводилася перевірка. Крім того, відповідач звертає увагу, що в наданих документах відсутні відомості про те, якою посадовою особою було використано такий транспортний засіб, сутності поїздок та пов`язаності між поїздками та господарською діяльністю позивача. Зважаючи на дотримання контролюючим органом порядку проведення перевірки, просить у задоволенні позову відмовити (т. І, а.с. 138-161).
15.04.2024 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив. У своїй відповіді на відзив позивач зауважує на помилковості доводів відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, позивач зазначає, що наведена відповідачем судова практика не є релевантною стосовно спірних правовідносин. Щодо доводів відповідача про незабезпечення позивачем участі посадових осіб контролюючого органу в проведенні інвентаризації, то позивач зауважує, що обов`язкової участі посадових осіб контролюючого органу під час проведення такої інвентаризації не передбачено. З огляду на це, просить позов задовольнити (т. І, а.с. 166-173).
04.06.2024 до відділу документального забезпечення – канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів (т. І, а.с. 203-207).
26.06.2024 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів (т. І, а.с. 235-240).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № 014936/0701 та № 014938/0701 від 13.12.2023. Дане рішення суду вмотивоване тим, що на вимогу контролюючого органу відповідачем проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, в результаті проведення якої залишків чи нестач виявлено не було. Оскільки позивач виконав вимогу контролюючого органу щодо проведення інвентаризації, то суд визнав проведення такої інвентаризації правомірним. Щодо використання транспортного засобу, то суд вказав, що його використання підтверджується належними та достатніми доказами, у зв`язку з чим висновки податкового органу щодо негосподарського використання транспортного засобу є безпідставними. У зв`язку з цим, нарахування позивачу додаткових податкових зобов`язань є безпідставним, з огляду на що, суд скасував відповідні рішення контролюючого органу (т. І, а.с. 250-262).
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2025 апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 залишено без змін (т. ІІ, а.с. 68-79).
Постановою Верховного суду від 15.01.2026 касаційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області задоволено частково. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2025 та рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Скасовуючи вказані рішення та направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд зазначив, що суди, задовольняючи позовні вимоги не дослідили, чи було повідомлено відповідача про проведення інвентаризації та чи було забезпечено реальну участь представників контролюючого органу при проведенні інвентаризації. Крім того, Верховний Суд зазначив, що судами формально зроблено висновок про підтвердження позивачем використання транспортного засобу у господарській діяльності позивача (т. ІІ, а.с. 114-126).
На виконання постанови Верховного Суду, справу № 300/1963/24 передано на розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
Справа надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 02.02.2026, про що свідчить штамп вхідної реєстрації.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2026 справу № 300/1963/24 передано на розгляд головуючому судді Главачу І.А. (т. ІІ, а.с. 131).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.02.2026 адміністративну справу № 300/1963/24 прийнято до судового розгляду суддею Главачем І.А. (т. ІІ, а.с. 132-134). Постановлено провести підготовче засідання по даній справі "02" березня 2026 о 10:30.
В підготовчому засіданні, яке призначене на 02.03.2026 оголошено перерву у зв`зку з першою неявкою позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи (т. ІІ, а.с. 142-143). Підготовче засідання призначене на "03" квітня 2026 р. о 10:30.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 17.03.2026 по 20.03.2026 згідно наказу від 11.03.2026 № 19-В, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
03.04.2026 до відділу документального забезпечення – канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю надання додаткових пояснень (т. ІІ, а.с. 148).
Підготовче засідання по даній адміністративній справі, призначене на 03.04.2026 не відбулося у зв`язку з неявкою сторін, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (т. IІ, а.с. 149). Проведення підготовчого засідання призначено на "20" квітня 2026 р. о 10:30 год.
20.04.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі. У своїх додаткових поясненнях відповідач вказує на правомірність винесених ним податкових повідомлень-рішень, з огляду на те, що позивачем не надано належний доказів наявності у нього товарно-матеріальних цінностей (т. ІІ, а.с. 154-166).
У підготовчому засіданні, яке призначено на 20.04.2026 судом поставлено на обговорення питання щодо закриття підготовчого провадження у справі та перехід до судового розгляду по суті спору (т. ІІ, а.с. 167-169).
Представники відповідача підтримали закриття підготовчого провадження в даній справі та перехід до розгляду даної справи по суті.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.04.2025 закрито підготовче провадження по справі та перейдено до розгляду справи по суті (т. ІІ, а.с. 170-171). Розгляд справи по суті призначено на "20" травня 2026 р. о 13:30 год.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував на лікарняному з 18.05.2026 по 22.05.2026, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк періоду непрацездатності.
18.05.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськтеплогенерація" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (т. ІІ, а.с. 178-182).
Судове засідання по даній адміністративній справі, призначене на 20.05.2026 не відбулося у зв`язку з неявкою сторін, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (т. IІ, а.с. 177). Проведення розгляду справи по суті призначено на "19" червня 2026 р. о 10:30 год.
В ході судового засідання під час розгляду справи по суті було досліджено всі наявні письмові докази та заслухано позиції сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Представник відповідача проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у раніше поданих відзиві та додаткових поясненнях.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті спору, встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськ теплогенерація" перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області, Івано-Франківська ДПІ.
28.08.2020 ТОВ "Івано-Франківськ теплогенерація" зареєстровано як юридичну особу, номер запису – 2010350000000597791. Видами діяльності позивача визначено наступні види діяльності 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (основний); 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 42.21 Будівництво трубопроводів; 43.21 Електромонтажні роботи; 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 49.50 Трубопровідний транспорт; 61.90 Інша діяльність у сфері електрозв`язку; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 71.20 Технічні випробування та дослідження; 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у.; 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів; 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.; 52.10 Складське господарство; 77.33 Надання в оренду офісних машин і устатковання, у тому числі комп`ютерів; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, що підтверджується даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result).
31.08.2020 ТОВ "Івано-Франківськ теплогенерація" взяте на облік як платник податків Івано-Франківською ДПІ Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, про що зроблено запис № 091520188872.
З 31.10.2023 по 06.11.2023 на підставі наказу № 1757-п від 19.10.2023 та направлень на проведення податкової перевірки № 3040 від 31.10.2023, № 3041 від 31.10.2023 посадовими особами ГУ ДПС в Івано-Франківській області – заступником начальнику управління – начальнику відділу планових перевірок управління податкового аудиту Янюком Р.М. та головним державним інспектором відділу запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом ОСОБА_1 проведено позапланову документальну виїзну податкову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськ теплогенерація" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2023 року суми від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах (т. І, а.с. 151-153).
31.10.2023 посадовими особами ГУ ДПС в Івано-Франківській області сформовано запит про надання інформації та документів, яким запитано у позивача ряд документів, необхідних для проведення перевірки, який було вручено директору ТОВ "Івано-Франківськ теплогенерація", що підтверджується підписом Корнути І.Б. (т. І, а.с. 154-155).
31.10.2023 посадовими особами ГУ ДПС в Івано-Франківській області сформовано запит про проведення інвентаризації в присутності посадових осіб ГУ ДПС в Івано-Франківській області, який було вручено директору ТОВ "Івано-Франківськ теплогенерація", що підтверджується підписом ОСОБА_2 (т. І, а.с. 156).
Наказом ТОВ "Івано-Франківськ теплогенерація" № 52 від 01.11.2023, у зв`язку з проведенням позапланової документальної виїзної перевірки проведено інвентаризацію основних фондів, нематеріальних активів, залишків ТМЦ, які мають зв`язок з періодом, що перевіряється станом на 01.11.2023. Наказано провести інвентаризацію в термін з 02.11.2023 по 05.11.2023. Призначено роботу інвентаризаційної комісії в складі головного бухгалтера ОСОБА_3 , начальника ВМТП ОСОБА_4 , завідувача складу ОСОБА_5 , головного інженера ОСОБА_6 (т. І, а.с. 29).
За результатами проведеної інвентаризації, 06.11.2023 комісія в складі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Дудій О.І., Ванди В.В. провела засідання щодо відображення в бухгалтерському обліку результатів проведеної інвентаризації, проведеної станом на 01.11.2023. На засіданні встановлено, що залишків чи нестач в ході проведення інвентаризації не виявлено. Комісією на даному засіданні затверджено інвентаризаційні описи № 1-32 (т. І, зворотна сторона а.с. 29 – а.с. 95).
До матеріалів справи долучено копію наказу "Про купівлю транспортного засобу" № 76/1 від 26.12.2022. Відповідно до змісту даного наказу, наказано придбати транспортний засіб Mercedes-Benz GLS 400 d у ТОВ "Автомобільний дім Україна – Мерседес Бенц" (т. І, а.с. 103).
За змістом договору купівлі-продажу автомобіля № 0252600672 від 28.12.2022, Спільне підприємство у формі ТОВ "Автомобільний дім Україна – Мерседес Бенц" продало ТОВ "Івано-Франківськ теплогенерація" транспортний засіб, відповідно до специфікації. Додатком 1 до даного договору визначено гарантійні умови на легкові автомобілі Мерседес-Бенц. За змістом видаткової накладної № 0252600672 від 10.02.2023, позивач придбав у продавця автомобіль Mercedes-Benz GLS 400 d 4MATIC, в кількості 1 штука, сума без ПДВ 4229382,93 грн, ПДВ – 845876,59 грн. Також сторонами 10.02.2023 складено приймально-здавальний акт № 0252600672, яким підтверджується передача транспортного засобу від продавця покупцю разом з усіма його компонентами (т. І, зворотна сторона а.с. 103 – а.с. 110).
Наказом ТОВ "Івано-Франківськ теплогенерація" № 11/1 від 10.02.2023, введено в експлуатацію з 11.02.2023 з метою виробничого використання наступний об`єкт основних засобів – автомобіль Mercedes-Benz GLS 400d MATIC. Наказано даний основний засіб використовувати на потреби товариства. Матеріально-відповідальною особою по даним основним засобом призначено ОСОБА_7 . Термін корисного використання встановлено строком 5 років. Затвердженою нормою витрати палива на 100 км затверджено 9,48 л (т. І, а.с. 112). 
Розпорядженнями ТОВ "Івано-Франківськ теплогенерація" № 4 та № 5 від 10.02.2023 визначено, що у випадку виробничої необхідності з 11.02.2023 надано право керування автомобілем Mercedes-Benz GLS 400d MATIC водію автотранспортних засобів ОСОБА_7 та затверджено лінійні базові норми витрат пального (т. І, зворотна сторона а.с. 112-113).
До матеріалів справи долучено подорожні листи службового легкового автомобіля № 01, 02, 03, 04, 05, 06, 07, 08, 09, 10, 11, 12, 13, 14 за період квітень-травень 2023 року. За змістом даних листів, автомобіль Mercedes-Benz KA0400HK надавався водію ОСОБА_7 . Час прибуття та вибуття в кожному подорожньому листі визначено з 08:00 та 17:00 відповідно (т. І, а.с. 114-120).
06.11.2023 ГУ ДПС в Івано-Франківській області складено акт про ненадання посадовими особами (представниками) ТОВ "Івано-Франківськ теплогенерація" документів та пояснень, що належать або пов`язані з предметом перевірки та не забезпечення головою і членами інвентаризаційної комісії ТОВ "Івано-Франківськ теплогенерація" додержання правил проведення інвентаризації" № 1804/09-19-07-01/43778591, за змістом якого, платником податків, у порушення вимог податкового законодавства, не було проведено інвентаризації в присутності посадових осіб контролюючого органу (т. І, а.с. 157-159).
За результатами проведення перевірки контролюючим органом складено акт № 12738/09-19-07-01/43778591 від 13.11.2023 року. Відповідно до змісту даного акту, виявлені порушення податкового і валютного законодавства, зокрема пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.1, 201.7 статті 201 Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 2392241,00 грн та завищено від`ємне значення, що зараховується до податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 871599,00 грн. Даний висновок контролюючого органу випливає з того, що платником податків занижено показник у рядку 4.1 "Нараховано податкового зобов`язання" у поданій декларації з податку на додану вартість на суму 2153179,00 грн та завищено показник від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного (звітного) періоду в рядку 19 декларації з податку на додану вартість на суму 871599,00 грн. Контролюючий орган у даному акті зазначає, що ним було перевірено наявність у позивача товарно-матеріальних цінностей, відображених у податковому обліку. Контролюючий орган вказує, що позивачем не було проведено інвентаризацію наявних у нього товарно-матеріальних цінностей у порядку, який передбачений нормами Податкового кодексу України. Зважаючи на те, що позивачем на запит контролюючого органу не було проведено інвентаризацію з участю представників контролюючого органу, то належних доказів, які можуть підтвердити наявність у позивача товарно-матеріальних цінностей до перевірки не надано. Крім того, контролюючий орган звертає увагу на відсутність документального підтвердження використання транспортного засобу Mercedes-Benz GLS 400 d4 Matic, оскільки платником податків не доведено взаємозв`язку між використанням транспортного засобу та господарською діяльністю позивача (т. І, а.с. 6-15).
Не погоджуючись із викладеними в акті про проведення перевірки висновками, ТОВ "Івано-Франківськ теплогенерація" подало до контролюючого органу заперечення, разом із яким контролюючому органу були надані додаткові документи, які, на думку позивача, спростовували викладені в акті про проведення перевірки висновки про порушення позивачем норм податкового законодавства (т. І, а.с. 123-125).
У відповідь на подані заперечення позивача, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області надіслало позивачу лист № 17808/6/09-19-07-01-06 від 11.12.2023, відповідно до змісту якого, з врахуванням наданих позивачем пояснень та документів, вирішено викласти висновок акту № 12738/09-19-07-01/43778591 від 13.11.2023 року в такій редакції: виявлені порушення податкового і валютного законодавства, зокрема пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.1, 201.7 статті 201 Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 1281580,00 грн та завищено від`ємне значення, що зараховується до податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 871599,00 грн (т. І, зворотна сторона а.с. 16 – а.с. 20).
На основі акта перевірки № 12738/09-19-07-01/43778591 від 13.11.2023 року ГУ ДПС в Івано-Франківській області прийняло податкові повідомлення-рішення № 014936/0701 від 13.12.2023 року про збільшення суми грошового зобов`язання податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 1601975,00 грн, зокрема суми податкового зобов`язання в розмірі 1281580,00 грн та розміру штрафних (фінансових) санкцій на суму 320395,00 грн та податкове повідомлення-рішення № 014938/0701 від 13.12.2023 про зменшення суми від`ємного значення з податку на додану вартість на суму 871599,00 грн (т. І, а.с. 22-24).
ТОВ "Івано-Франківськ теплогенерація" оскаржило дані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку, подавши 22.12.2023 до Державної податкової служби України скаргу № 01/240 на податкове повідомлення-рішення № 014936/0701 від 13.12.2023 року та податкове повідомлення-рішення № 014938/0701 від 13.12.2023 (т. І, а.с. 204-207).
За результатами розгляду даної скарги Державна податкова служба України прийняла рішення № 3473/6/99-00-06-01-02-06 від 12.02.2024 року, у задоволенні скарги товариства відмовлено, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишено без змін (т. І, а.с. 25-28).
Вважаючи прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення за результатами проведеної фактичної перевірки протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд встановив таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (надалі, також – ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, які справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).
Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 ПК України).
Такі перевірки мають свої особливості щодо сфери правового регулювання, підстав для їх призначення, проведення, оформлення результатів та прийнятих за її наслідками рішень.
Відповідно до підпункту 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Абзац 6 підпункту 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 ПК України визначає, що документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Порядок проведення документальної позапланової перевірки визначає стаття 78 Податкового кодексу України.
Згідно з підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
За змістом пункту 78.8 статті 78 ПК України, порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Так, згідно пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Аналізуючи доводи сторін щодо належності проведення інвентаризації на запит контролюючого органу, суд зауважує наступне.
Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд зауважив, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли передчасних висновків про те, що позивач належним чином підтвердив наявність у нього товарно-матеріальних цінностей. Зокрема, зауважено, що суди не дослідили, чи повідомляв позивач контролюючий орган про проведення інвентаризації та чи було забезпечено посадовим особам податкового органу можливість бути присутніми під час проведення інвентаризації.
Відповідно до частини 5 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
Відповідно підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Пунктом 198.5 статті 198 ПК України передбачено, що у разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
За змістом наведених норм, платник податку зобов`язаний самостійно нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України, за товарами, під час придбання яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
При цьому під положення зазначеної статті підпадають і ті товари, нестачу яких виявлено за результатами проведеної вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу контролюючого органу.
Отже, проведення платником податку на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку і, відповідно, використання чи невикористання платником податку таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом, зокрема, але не виключно у постановах від 06.02.2020 у справі № 807/1556/17, від 26.09.2023 у справі № 640/19859/21.
Згідно приписів підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Частинами першою та другою статті 10 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка. Об`єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов`язковим згідно з законодавством.
Відповідно до пункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючий орган під час проведення перевірки має право, зокрема, вимагати від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.
Правила проведення інвентаризації для юридичних осіб, у тому числі обов`язкові випадки її проведення та оформлення результатів інвентаризації визначено Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 2 вересня 2014 року № 879 (надалі, також – Положення № 879), пунктом 5 розділу І якого встановлено, що інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка.
Пунктом 7 розділу І Положення № 879 встановлено випадки обов`язкового проведення інвентаризації, зокрема, на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації. У цих випадках інвентаризація має розпочатися у термін та в обсязі, зазначених у належним чином оформленому документі цих органів, але не раніше дня отримання підприємством відповідного документа.
За приписами пункту 1 розділу II вказаного Положення, для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства.
У разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.
Інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про наступне:
– контролюючий орган під час проведення перевірки має право вимагати проведення платником податків інвентаризації;
– контролюючий орган має направити належним чином оформлений документ, який містить вимогу на проведення інвентаризації;
– платник податків, який отримав вимогу про проведення інвентаризацію, зобов`язаний провести інвентаризацію;
– розпорядчим документом керівника платника податків створюється інвентаризаційна комісія. Інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії та у присутності матеріально відповідальної особи;
– посадові особи контролюючого органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.
Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.01.2026 у справі № 420/18851/24.
З метою отримання інформації про те, чи було повідомлено контролюючий орган про проведення інвентаризації та чи забезпечено посадовим особам податкового органу можливість взяти участь у такій інвентаризації, Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою про призначення справи до розгляду було витребувано у позивача докази повідомлення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про дату, час та місце проведення інвентаризації активів ТОВ "Івано-Франківськ теплогенерація", а також чи вчинялися позивачем інші активні дії, спрямовані на забезпечення участі посадових осіб ГУ ДПС в Івано-Франківській області при проведенні інвентаризації активів позивача, а також первинних документів, які підтверджують факти здійснення господарських операцій на підставі яких позивачем сформовано залишки товарно-матеріальних цінностей, що були задекларовані платником податків станом на звітну дату та використані для формування податкового кредиту і від`ємного значення з податку на додану вартість із деталізацією інформації щодо періодів здійснення таких операцій та руху відповідних запасів в період проведення податкової перевірки позивача (т. ІІ, а.с. 132-134). Дана ухвала була доставлена до електронного кабінету позивача в підсистемі "Електронний суд" 12.02.2026 о 07:04 (т. ІІ, а.с. 135).
Однак, позивачем жодних доказів, витребуваних судом, не надано.
Суд зауважує, що у розумінні пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку і, відповідно, використання чи невикористання платником податку таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку є проведення під час податкової перевірки інвентаризації товарів та складання відповідного акту, яким зафіксовано, зокрема факт такої нестачі.
Згідно з частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Суд зауважує, що інвентаризація за своєю суттю є інструментом співставлення документальних відомостей, відображених у бухгалтерському обліку із фактично наявними матеріальними чи нематеріальними об`єктами та цінностями. В силу норм чинного законодавства, інвентаризація проводиться на підприємствах, установах та організаціях в обов`язковому порядку, не менше одного разу на рік. Норми Податкового кодексу України закріплюють за контролюючим органом право вимагати під час проведення перевірки організації платником податків інвентаризації за участю представників контролюючого органу. Варто звернути увагу на те, що інвентаризація товарно-матеріальних цінностей в порядку, визначеному ПК України під час податкової перевірки є особливим порядком проведення інвентаризації, яка має проводитися саме з врахуванням особливостей, визначених Податковим кодексом. Незабезпечення платником податків присутності посадових осіб податкового органу під час проведення інвентаризації фактично нівелює сутність такої інвентаризації та зводить її до інвентаризації, яка проводиться в загальному порядку.
Відповідно до обставин даної справи, позивачем не було повідомлено відповідача про проведення інвентаризації. Таким чином, позивач не забезпечив відповідачу можливості участі при проведенні інвентаризації.
З огляду на наведене, долучені позивачем до матеріалів справи інвентаризаційні описи не можуть слугувати достатнім та належним доказом наявності у позивача товарно-матеріальних цінностей в силу того, що вони є неналежними засобами доказування факту наявності в позивача товарно-матеріальних цінностей. Будь-яких інших доказів факту наявності у позивача товарно-матеріальних цінностей матеріали справи не містять.
З огляду на це, суд відхиляє наведені доводи позивача про необґрунтованість висновків контролюючого органу щодо непідтвердження позивачем факту наявності в нього товарно-матеріальних цінностей, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.
Стосовно доводів сторін з приводу доведеності використання транспортного засобу – автомобіля Mercedes-Benz GLS 400 d 4MATIC у господарській діяльності товариства, суд звертає увагу на наступне.
Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд зауважив, що суди першої та апеляційної інстанцій неналежним чином дослідили обставини, пов`язані з використанням автомобіля Mercedes-Benz GLS 400 d 4MATIC, зокрема щодо його функціонального призначення у діяльності платника податків, характеру та змісту поїздок, зв`язку таких поїздок із господарською діяльністю підприємства, а також достатності і належності первинних документів, якими підтверджується таке використання саме у період, який перевірявся.
Відповідно до частини 5 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
Частиною другою статті 6 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку, затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку в державному секторі, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.
Відповідно до пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).
Згідно з положеннями пунктів 10, 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), оцінка ступеня завершеності операції з надання послуг проводиться: вивченням виконаної роботи; визначенням питомої ваги обсягу послуг, наданих на певну дату, у загальному обсязі послуг, які мають бути надані; визначенням питомої ваги витрат, яких зазнає підприємство у зв`язку із наданням послуг, у загальній очікуваній сумі таких витрат. Сума витрат, здійснених на певну дату, включає тільки ті витрати, які відображають обсяг наданих послуг на цю саму дату. Якщо послуги полягають у виконанні невизначеної кількості дій (операцій) за визначений період часу, то дохід визначається шляхом рівномірного його нарахування за цей період (крім випадків, коли інший метод краще визначає ступінь завершеності надання послуг).
Пунктами 5-7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Відповідно до абзацу 1 пункту 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.
Згідно з пунктом 15.4 пункту 15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), до складу загальновиробничих витрат включаються, зокрема, витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення.
Положеннями пункту 18 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що до адміністративних витрат відносяться такі загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів загальногосподарського використання (операційна оренда, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона).
Тобто, як у бухгалтерському так і у податковому обліку понесені витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат. І тільки за повної відсутності таких документів, або у разі, коли такі документи є недостовірними, тобто не відображають реальних подій (господарської операції), витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування та податковий кредит можуть вважатися не підтвердженими.
За умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товарів (робіт, послуг), яка призвела до об`єктивної зміни складу активів такого платника, придбання такого товару (робіт, послуг) з метою використання у господарській діяльності, наявності первинних документів, які підтверджують понесені витрати, платник податку має право на віднесення таких витрат до витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування.
Тобто, право на формування податкових вигод виникає у покупця за наявності сукупності обставин та підстав, однією із яких є ділова мета.
Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, розумна економічна причина (ділова мета) – це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Повертаючись до матеріалів справи, суд звертає увагу на наступне.
До матеріалів справи долучено копію наказу "Про купівлю транспортного засобу" № 76/1 від 26.12.2022. Відповідно до змісту даного наказу, наказано придбати транспортний засіб Mercedes-Benz GLS 400 d у ТОВ "Автомобільний дім Україна – Мерседес Бенц".
За змістом договору купівлі-продажу автомобіля № 0252600672 від 28.12.2022, Спільне підприємство у формі ТОВ "Автомобільний дім Україна – Мерседес Бенц" продало ТОВ "Івано-Франківськ теплогенерація" транспортний засіб, відповідно до специфікації. Додатком 1 до даного договору визначено гарантійні умови на легкові автомобілі Мерседес-Бенц. За змістом видаткової накладної № 0252600672 від 10.02.2023, позивач придбав у продавця автомобіль Mercedes-Benz GLS 400 d 4MATIC, в кількості 1 штука, сума без ПДВ 4229382,93 грн, ПДВ – 845876,59 грн. Також сторонами 10.02.2023 складено приймально-здавальний акт № 0252600672, яким підтверджується передача транспортного засобу від продавця покупцю разом з усіма його компонентами.
Наказом ТОВ "Івано-Франківськ теплогенерація" № 11/1 від 10.02.2023, введено в експлуатацію з 11.02.2023 з метою виробничого використання наступний об`єкт основних засобів – автомобіль Mercedes-Benz GLS 400d MATIC. Наказано даний основний засіб використовувати на потреби товариства. Матеріально-відповідальною особою по даним основним засобом призначено ОСОБА_7 . Термін корисного використання встановлено строком 5 років. Затвердженою нормою витрати палива на 100 км затверджено 9,48 л. 
Розпорядженнями ТОВ "Івано-Франківськ теплогенерація" № 4 та № 5 від 10.02.2023 визначено, що у випадку виробничої необхідності з 11.02.2023 надано право керування автомобілем Mercedes-Benz GLS 400d MATIC водію автотранспортних засобів ОСОБА_7 та затверджено лінійні базові норми витрат пального.
До матеріалів справи долучено подорожні листи службового легкового автомобіля № 01, 02, 03, 04, 05, 06, 07, 08, 09, 10, 11, 12, 13, 14 за період квітень-травень 2023 року. За змістом даних листів, автомобіль Mercedes-Benz KA0400HK надавався водію ОСОБА_7 . Час прибуття та вибуття в кожному подорожньому листі визначено з 08:00 та 17:00 відповідно.
Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, що стосуються мети поїздок та маршрутів, якими рухався даний транспортний засіб. У зв`язку з цим, неможливо встановити, чи пов`язане використання транспортного засобу із господарською діяльністю товариства. Крім того, варто звернути увагу на те, що за змістом подорожніх листів, даний транспортний засіб щодня в період квітень-травень 2023 року виїжджав в один і той самий час – о 08:00 та повертався о 17:00. Будь-яких пояснень щодо необхідності таких поїздок позивачем не надано. Таким чином, доказів пов`язаності витрат із господарською діяльністю товариства до матеріалів справи долучено не було.
З метою отримання інформації та документів, що стосуються використання транспортного засобу позивачем, Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою про призначення справи до розгляду було витребувано у позивача первинні та будь-яких інші документи, які стосуються використання автомобіля Mercedes-Benz GLS 400 d 4MATIC, зокрема щодо його функціонального призначення у діяльності ТОВ "Івано-Франківськ теплогенерація", характеру та змісту поїздок, зв`язку таких поїздок із господарською діяльністю позивача (т. ІІ, а.с. 132-134). Дана ухвала була доставлена до електронного кабінету позивача в підсистемі "Електронний суд" 12.02.2026 о 07:04 (т. ІІ, а.с. 135).
Однак, позивачем жодних доказів, витребуваних судом, не надано.
Суд зазначає, що з наявних у матеріалах справи документів неможливо зробити висновок про пов`язаність витрат щодо використання транспортного засобу із господарською діяльністю позивача. Оскільки достатніх та належних доказів пов`язаності таких витрат із господарською діяльністю позивача надано не було, то суд відхиляє доводи позивача щодо підтвердження ним використання автомобіля Mercedes-Benz GLS 400 d 4MATIC у своїй господарській діяльності.
Таким чином, оскільки позивачем належних та достатніх доказів, які спростовують викладені в акті перевірки висновки про порушення вимог податкового законодавства, суду та контролюючому органу не надано, то суд робить висновок про необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим рішення податкового органу про нарахування податкових зобов`язань, відображені в податкових повідомленнях-рішеннях є правомірними та прийнятими відповідно до вимог законодавства.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, пункт 29).
Крім того, згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необґрунтованість позовних вимог, з огляду на що у задоволенні позову необхідно відмовити.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:
В задоволенні позову відмовити. 
Копію рішення надіслати учасникам справи через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськ теплогенерація" (код ЄДРПОУ 43778591, вул. Індустріальна, буд. 34, кв. 4, м. Івано-Франківськ, 76014);
відповідач – Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ ВП 43968084, вул. Незалежності, буд. 20, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя  Главач І.А. 

Рішення складене в повному обсязі 29 червня 2026 р.