Справа № 545/3430/25
Провадження № 1-кп/545/323/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2026 Полтавський районний суд Полтавської області в складі :
головуючого судді: ОСОБА_1 , 
за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
представника потерпілої-адвоката: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
захисників-адвокатів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 
перекладача: ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтава у дистанційному режимі відеоконференції між Полтавським районним судом Полтавської області та захисником-адвокатом ОСОБА_4 через ЄСІТС з використанням власних технічних засобів, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025170000000512 від 18.05.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Фінляндії, уродженця м. Гельсінкі Республіки Фінляндія, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, із середньою освітою, утриманців не маючого, офіційно не працевлаштованого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 ( ОСОБА_10 ), громадянин Фінляндської Республіки, 18 травня 2025 року близько 16 год. 15 хв., у світлу пору доби, за відсутності опадів, керуючи транспортним засобом - автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 (FIN), рухався по автодорозі М-03 сполученням «Київ-Харків-Довжанський» з боку міста Харків у напрямку до міста Полтава у межах крайньої правої смуги для руху. Проїжджаючи в районі 363 км вищевказаної автодороги поблизу села Дудникове Полтавського району Полтавської області, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, будучи об`єктивно спроможним завчасно виявити небезпеку для руху у вигляді автомобіля TOYOTA HIGHLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що перебував у нерухомому положенні у попутному напрямку частково на правому узбіччі із увімкненим аварійним освітленням, відреагувати на перешкоду та прийняти відповідні міри керування для зниження швидкості свого руху або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, негайно не вжив необхідних заходів, внаслідок чого скоїв зіткнення із автомобілем TOYOTA HIGHLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , розташованого зліва поблизу вищевказаного автомобіля. 
У наслідок дорожньо-транспортної пригоди у ОСОБА_11 виявлений травматичний комплекс тілесних ушкоджень, у вигляді закритої сполучної травми грудної клітини і черевної порожнини: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку; закрита сполучна травма грудної клітини і черевної порожнини з забоєм легень, серця, травматичними розривами, крововиливами, забоєм селезінки з проведенням після травматичної спленектомії, печінки, правої нирки та наднирника, діафрагми ліворуч, крововиливами в жирову клітковину аорти, правої нирки, підвішуючо-зв`язочний апарат внутрішніх органів; множинні непрямі переломи 5-11-го ребер справа по різним анатомічним лініям, правобічний гемопневмоторакс, гемоперитоніум; заочеревинна гематома; закритий перелом 1-ої плюсневої кістки правої стопи, закритий прямий, крайовий, лінійний перелом лівої клубової кістки, проекційна осумкована кишене-подібна гематома м`яких тканин локалізована на типовому рівні 98 см від підошовної поверхні стоп; гостра кровотеча з масивною крововтратою з розвитком сполучного геморагічно-травматичного шоку; забій, садна та крововиливи м`яких тканин голови, тулуба та кінцівок, забійно-розсічені рани голови, правої нижньої кінцівки з правосторонньою локалізацією, які розцінюються в своїй сукупності, носять ознаки струсу, та найбільш вірогідно виникли комплексно, безпосередньо перед госпіталізацією потерпілого, та характерні для дорожньо-транспортної пригоди при правосторонньому наїзді автомобілем типа мінівен чи пікап на потерпілого, що знаходився зовні автомобіля в положенні ближче до вертикального, статично чи рухався, вкладається в три класичних фази травматизації тіла з правим боковим наїздом транспорту на потерпілого, первинним контактом виступаючих передніх частин автотранспорту з обмеженою контактуючою поверхнею, з правою боковою поверхнею тіла, відкиданням, ротаційним падінням тіла і ковзанням по грубій поверхні дорожнього покриття; загалом, стосовно живої особи, носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення, так і по своїм наслідкам, згідно п.2.1. «Правил судово-медичної оцінки ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995р.)», та в даному випадку, безпосередньо знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у реанімаційному відділенні КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського ПОР». 
Причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків стало порушення водієм автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 (FIN), Roope Mikael Mustonen вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, згідно з якими:
12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Таким чином ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) своїми діями які виразилися у порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) свою вину у скоєному злочині визнав. Пояснив, що в день дорожньо-транспортної пригоди близько 14:00 год. з м. Полтави до м. Харкова, коли їхав в бік Києва побачив авто, але не розрахував відстань і в щось в`їхав, але не побачив в що саме. Коли зупинився та вийшов з авто, то помітив чоловіка, який лежав на дорозі та почав надавати йому допомогу. Далі прийшли люди, один із них говорив англійською і разом з ним вони оглянули потерпілого, обвинувачений мав підозру, що потерпілий має внутрішню кровотечу, намагався допомогти йому, однак не мав достатнього обладнання, пізніше приїхала швидка медична допомога. Зазначив, що перед цим днем алкогольні напої не вживав, ліг спати як завжди між 9-10 годиною вечора, втоми не відчував. Коли повертався з м. Харкова був денний час, опадів не було, лише хмари, які пізніше осіли, їхав по правій смузі руху і авто, в яке в`їхав було з цього ж самого боку майже на дорозі. Автомобіль бачив, зазначив, що це повністю його провина, що він не зміг розрахувати відстань, що і призвело до ДТП. Вину визнав, розкаявся, зазначив, що займався волонтерською діяльністю, жалкує про скоєне,  має намір відшкодовувати потерпілій завдану шкоду, однак, наразі, не має такої можливості, оскільки перебуває під вартою та не має доступу до своїх фінансових ресурсів. В судовому засіданні висловив вибачення перед потерпілою та її родиною.
Окрім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину доводиться наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні, перевіреними та оціненими з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.
Потерпіла ОСОБА_12 допитана в судовому засіданні повідомила суду, що на місці дорожньо-транспортної пригоди не була, її чоловік їздив до м. Житомира, з ним були діти. Їй 18.05.2026 близько 16:15 год зателефонував син, якому на той час було дев`ять років, і сказав, що тато помер. Після цього він поклав слухавку і вона не могла з ним зв`язатись, одразу виїхала на місце та вже в дорозі дізналась, що трапився наїзд на її чоловіка. Їй відомо, що громадянин Фінляндії їхав, не помітив її чоловіка та вчинив наїзд на нього та автомобіль. Зазначила, що обвинувачений жодного разу не намагався вибачитись та не зв`язувався з нею щодо відшкодування шкоди. Вказала, що коли прибула на місце ДТП побачила своїх переляканих дітей які були в машині, чи бачила обвинуваченого не пам`ятає. Пошкодження на автомобілі були з лівого боку. Вказала, що коли приїхала погода була сонячна, дорога на місці ДТП була величезна, без пошкоджень. З місця ДТП поїхала до чоловіка в лікарню. 
Також зазначила, що не вірить в те, що подія сталося випадково, вважає, що це було вбивство. Просила застосувати до обвинуваченого максимальне покарання. Цивільний позов з врахуванням уточнених позовних вимог підтримала. 
Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_13 повідомив суду, що 18.05.2025 року коли рухався з м. Харкова до м. Карлівка сталося дорожньо-транспортнатна пригода. Вказав, що їхав за транспортним засобом Volkswagen від населеного пункту Чутово до моста біля повороту на Карлівку, орієнтовно зі швидкості 120-130 км не наздоганяючи його. Під час під`їзду до моста по правій стороні побачив транспортний засіб, який стояв частково на узбіччі, а його ліва частина на смузі і свідок побачив як цей Volkswagen проїхав дуже близько біля цього транспортного засобу та вдарив людину, яку викинуло на першу смугу. Зазначив, що машина, яка частково стояла на узбіччі була Toyota, мала увімкнені аварійні сигнали, водій був біля переднього колеса, можливо щось пошкодив під час руху. Погода в цей день була ясною, видимість максимальна, інтенсивність руху мінімальна, у водія Volkswagen була реальна можливість об`їхати транспортний засіб на узбіччі. Також пояснив, що водій автомобіля Volkswagen після ДТП зупинився, вибіг з машини сказав свідку англійською, щоб викликали швидку та одразу почав надавати потерпілому, який ще був у свідомості, першу допомогу. Біля автомобіля було двоє дітей у яких була істерика, інший свідок посадив їх в автомобіль та намагався заспокоїти, оскільки вони плакали та кричали.
Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що в травні 2025 близько 16:00-17:00 год. рухався із завдання в пункт тимчасової дислокації коли автомобіль Volkswagen збив людину. Пояснив, що ТЗ Volkswagen їхав перед ними метрів за 50-70, в цей же час частково на дорозі стояв транспортний засіб марки Toyota із увімкненим аварійним сигналом, коли автомобіль Volkswagen проїжджав в крайній правій смузі дуже близько біля неї, різко повернув ліворуч і свідок побачив, що з-під машини Volkswagen почала котитись людина. Погода була ясна, сонячна, видимість добра, ніяких перешкод не було, на тій ділянці дороги в момент ДТП рухались лише їхнє авто та Volkswagen, на тому місці були дві смуги руху. Зазначив, що водій автомобіля Volkswagen після дорожньо-транспортної пригоди почав намагатися надавати допомогу потерпілому. Свідок також вказав, що він їхав в автомобілі на передньому пасажирському сидінні разом із іншим свідком ОСОБА_15 , який перебував за кремом, після ДТП вони зупинились та викликали швидку. Коли підійшли до постраждалого він був з відкритими очима, але, напевно в шоці, не міг зрозуміти, що сталось, розмовляв дуже мляво, сказав що нічого не відчуває. В його автомобілі були діти, які знаходились в шоковому стані, кричали, старший син зателефонував матері і свідок пояснив їй ситуацію, яка склалась.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12025170000000512 від 18.05.2026 близько 16:30 18.05.2025 на 364-му кілометрі а/д М-03 Київ-Харків-Довжанський поблизу с. Дудникове Полтавського району трапилася ДТП, під час якої громадянин Фінляндії ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем Volkswagen Transporter реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м. Полтава, скоїв наїзд на ОСОБА_11 , 1989 р.н., який знаходився біля лівої бокової частини свого автомобіля Toyota Highlander реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходився частково на проїзній частині в нерухомому стані в попутному напрямку. Внаслідок пригоди потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді: політравма, закрита черепно-мозкова травма, закрита травма грудей, закрита травма живота, стан вкрай важкий, доставлений до Полтавської обласної клінічної лікарні. Правова кваліфікація правопорушення:ст.286 ч.2 (т.3 а.с.88).
Даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.05.2025 з додатками у вигляді фототаблиць до ньогота схемою до протоколу огляду місця ДТП від 18.05.2025, місце складання: 38776, Полтавська область, Коломацька, М-03, 49.61116446041454, 34.84138990090116, 363+424, відповідно до яких візуальні умови: на початок огляду: ясно, сонячно, на момент завершення огляду: темно, після дощу; опади: на початок огляду: без опадів, на момент завершення огляду: після дощу; обстановка на місці пригоди до початку огляду не змінювалася; місце дорожньо-транспортної пригоди: ділянка автодороги М-03 Київ-Харків 363+424 км., проїзна частина: горизонтальна ділянка, пряма в плані; вид покриття (на момент ДТП та під час огляду): асфальтобетонне; стан покриття (на момент ДТП та під час огляду): сухе чисте (відсутня волога, пил, бруд, пісок, нафтопродукти); сліди, що свідчать про зміну стану дорожнього покриття після ДТП: відсутні; наявність нерівностей та пошкоджень дорожнього покриття: відсутні; напрямок руху: у двох напрямках; число смуг для руху в напрямку проведення огляду: дві; число смуг для руху в зустрічного напрямку: дві; дорожня розмітка (назва та номер згідно з розділом 34 ПДР): 1.2, 1.5; спосіб регулювання руху на цій ділянці: не регулюється; дорожні знаки: відсутні; умови освітленості на даній ділянці шляху (пора доби): світла, темна, сутінки; умови освітленості на даній ділянці шляху (на момент огляду): не освітлюється, іншими джерелами світла; наявність приладів відеоспостереження на місці ДТП: відсутні; загальна/конкретна видимість з місця водія (при денному освітленні): необмежена, достатня понад 300 метрів; об`єкти, що обмежують оглядовість з місця водія: відсутні. Локалізація пошкоджень на транспортних засобах: ТЗ №1 (Toyota Highlander Hybrid номерний знак НОМЕР_3 (на момент огляду: НОМЕР_2 )) – заднє ліве крило, задні ліві пасажирські двері – ззаду наперед; ТЗ№2 (Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 ) – передній правий покажчик повороту, передні праве крило та бампер, передні праві пасажирські двері, праві бокові двері (задвижні). Наявність характерних для ДТП слідів і інших доказів на ТЗ №1 та ТЗ №2: вм`ятини, сліди від контакту з іншим ТЗ (т.3 а.с.96-128).
Відповідно до Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданого КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» від 25.05.2025, на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №199, складеному о 20 год. 21 хв. 18.05.2025 у Mustonen Roope Mikael ознак сп`яніння не виявлено (т.3 а.с.129).
Згідно з міжнародною картою автострахування страхувальником транспортного засобу Volkswagen реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_16 (т.2 а.с.39).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_11 належить автомобіль TOYOTA HIGHLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_3 (т.1 а.с.168).
Даними висновку експерта №СЕ-19/117-25/11211-ІТ від 21.05.2025 судової інженерно-транспортної експертизи, відповідно да якого в процесі порівняння описаних вище слідів та пошкоджень, які виявлені на автомобілі Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 та автомобілі Toyota Highlander, р.н. НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ), можна прийти до висновку про те, що автомобіль Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 контактував правою передньою боковою частиною із задньою лівою боковою частиною автомобіля Toyota Highlander, р.н. НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) та у момент первинного контакту кут між їх повздовжніми вісями складав близько 0 ±5 градусів (т.3 а.с.142-147).
Даними протоколу огляду місця події від 19.05.2025, відповідно до якого місцем проведення огляду є реанімаційне відділення Обласної клінічної лікарні ім. Скліфосовського, на кушетці розташоване тіло ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в положенні лежачи на спині, верхні кінцівки складені на грудній клітці та зв`язані марлевим бинтом. Трупне заклякання на початковому етапі в усіх групах м`язів (т.3 а.с.150-152).
Висновком експерта №476 від 19.05.2025 року судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_11 від 05.06.2025 з додатками у вигляді фототаблиці та копіями записів медично карти до нього, у відповідності з яким cмерть гр. ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті закритої сполучної травми грудної клітини і черевної порожнини з забоєм легень, серця, травматичними крововиливами і розривами внутрішніх органів, виникненням кровотечі з масивною крововтратою, розвитком сполучного геморагічно-травматичного шоку.
При судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_11 виявлений травматичний комплекс тілесних ушкоджень, у вигляді закритої сполучної травми грудної клітини і черевної порожнини: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку; закрита сполучна травма грудної клітини і черевної порожнини з забоєм легень, серця, травматичними розривами, крововиливами, забоєм селезінки з проведенням після травматичної спленектомії, печінки, правої нирки та наднирника, діафрагми ліворуч, крововиливами в жирову клітковину аорти, правої нирки, підвішуючо-зв?язочний апарат внутрішніх органів; множинні непрямі переломи 5-11-го ребер справа по різним анатомічним лініям, правобічний гемопневмоторакс, гемоперитоніум; заочеревинна гематома; закритий перелом І плюсневої кістки правої стопи, закритий прямий, крайовий, лінійний перелом лівої клубової кістки, проєкційна осумкована кишене-подібна гематома м?яких тканин локалізована на типовому рівні 98см від підошовної поверхні стоп; гостра кровотеча з масивною крововтратою з розвитком сполучного геморагічно-травматичного шоку; забій, садна та крововиливи м?яких тканин голови, тулуба та кінцівок, забійно-розсічені рани голови, правої нижньої кінцівки з правосторонньою локалізацією, які розцінюються в своїй сукупності, носять ознаки струсу, та найбільш вірогідно виникли комплексно, безпосередньо перед госпіталізацією потерпілого, та характерні для дорожньо-транспортної пригоди при правосторонньому наїзді автомобілем типа мінівен чи пікап на потерпілого, що знаходився зовні автомобіля в положенні ближче до вертикального, статично чи рухався, вкладається в три класичних фази травматизації тіла з правим боковим наїздом транспорту на потерпілого, первинним контактом виступаючих передніх частин автотранспорту з обмеженою контактуючою поверхнею, з правою боковою поверхнею тіла, відкиданням, ротаційним падінням тіла і ковзанням по грубій поверхні дорожнього покриття; загалом, стосовно живої особи, носять ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення, так і по своїм наслідкам, згідно п.2.1. «Правил судово-медичної оцінки ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ МОЗ України №N? 6 від 17.01.1995р.)», та в даному випадку, безпосередньо знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв?язку з настанням смерті. (т.3 а.с.155-165).
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №487 датою смерті ОСОБА_11 є 19.05.2025, хвороби (патологічні стани), що призвели до смерті: а) шок-крововтрата; б) травми органів грудної клітки, поєднане з травмами черевної порожнини; в) пішохід, травмований при зіткненні з легковим автомобілем типу «пікап» (т.3 а.с.166).
Протоколом огляду від 20.05.2025 з додатками у вигляді фототаблиць до нього, відповідно до якого за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 23 було виявлено речі: пара кросівок чорного кольору; кофта фірмова чорного кольору на застібці, штани синтетичні чорного кольору з ременем; футболка синтетична чорного кольору з принтом (порізана); пара шкарпеток синтетичних сірого кольору; труси синтетичні чорного кольору. Вказані речі поміщено та опечатано до експертного сейф-пакету №7233366 (т.3 а.с.178-180).
Даними висновку експерта №108-МК судово-медико-криміналістичної експертизи одягу та взуття ОСОБА_11 від 16.06.2025, відповідно до якого проведенням судово-медико-криміналістичної експертизи одягу та взуття гр-на. ОСОБА_17 , виявлені пошкодження та сліди, які могли утворитися внаслідок дорожньо-транспортної пригоди:
- на футболці, на спинці справа, розриви тканини, які утворилися в результаті контактування з тупими твердими граничними предметами, якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу з послідуючим ковзанням та тертям об тверду нерівну рельєфну поверхню, яким могло бути дорожнє покриття;
- на штанях, по передній поверхні правої штанини, по задній поверхні правої штанини в проекції накладної кишені та правої бокової поверхні, розриви тканини, які утворилися в результаті контактування з тупими твердими граничними предметами, якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу з послідуючим ковзанням та тертям об тверду нерівну рельєфну поверхню, яким могло бути дорожнє покриття;
- на кофті, трусах, шкарпетках, яких не будь механічних пошкоджень характерних для ДТП. крім середнього ступеню зносу, забруднення не виявлено.
На кросівках:
- на правому, на правій боковій поверхні в проекції берця, поверхневі зчіси тканини та гуми, які утворилися в результаті контактування правої бокової поверхні кросівка з тупими твердими граничними предметами, якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу при чому сила дії була направлена вірогідніше від ніска до задника.
На підошвенній поверхні, в середній частині, поверхневі зчіси гуми «траси», які утворилися в результаті ковзання та тертя об тверду, не рівну, рельєфну поверхню;
- на лівому, яких не будь механічних пошкоджень характерних для ДТП у вигляді «трас», крім середнього ступеню зносу, забруднення та накладень світло-коричневого кольору, схожих на піщано-подібні маси не виявлено.
Враховуючи механізм пошкоджень і слідів на одязі та взутті потерпілого, які утворилися в момент ДТП, вірогідніше всього останній знаходився в вертикальному положенні та був обернутий правою боковою частиною тіла до транспортного засобу (т.3 а.с.186-187).
Висновком експерта №СЕ-19/117-25/12186-ІТ судово інженерно-транспортної експертизи від 30.05.2025, відповідно до якого в даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), Mustonen Roope Mikael, вбачаються невідповідності з вимогами п.12.3. Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди. B умовах даної події водій автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), Mustonen Roope Mikael, мав технічну можливість запобігти наїзду на автомобіль TOYOTA HIGHLANDER (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) та у подальшому наїзду на розташованого зліва біля нього пішохода, шляхом виконання вимог п.12.3. Правил дорожнього руху. В даній дорожній обстановці водій автомобіля TOYOTA HIGHLANDER (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) ОСОБА_11 , повинен був діяти згідно вимог п.15.1. Правил дорожнього руху. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля TOYOTA HIGHLANDER (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) ОСОБА_11 , будь-яких невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору перебували у причинному зв?язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається. Технічна можливість запобігти даній пригоді не залежала від односторонніх дій водія ОСОБА_11 , а цілком визначалася діями водія Mustonen Roope Mikael, що рухався позаду (т. 3 а.с.194-199).
Згідно з висновком експерта №СЕ-19/117-25/12809-ІТ від 19.06.2025 транспортно-трасологічної експертизи місце зіткнення автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER р.н. НОМЕР_4 з автомобілем TOYOTA HIGHLANDER р.н. НОМЕР_2 розташоване на 364-му км автодороги М-03 Київ - Харків - Довжанський поблизу с. Дуднікове Полтавського району, в місці кінцевого розташування автомобіля TOYOTA HIGHLANDER р.н. НОМЕР_2 XG (позначений (1) умовні позначення) (див. зображення 1) перед початком осипу ЛФП, скла правого переднього поворотника автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER р.н. НОМЕР_1 (позначений 92) умовні позначення) (див. зображення 1) (т.3 а.с.204-207).
Висновком експерта №СЕ-19/117-25/12747-ІТ від 12.06.2025 судової інженерно-транспортної експертизи, відповідно до якого станом на момент проведення робоча гальмівна система та рульове керування досліджуваного автомобіля Toyota Highlander (номерний знак НОМЕР_2 ) знаходилися в працездатному стані. Станом на момент проведення ходова частина досліджуваного автомобіля Toyota Highlander (номерний знак НОМЕР_2 ) знаходилася в непрацездатному стані у зв`язку з відхиленням вісі заднього лівого колеса від свого нормативного значення. Встановити експертним шляхом причину пошкодження вісі заднього лівого колеса та встановити в якому часовому проміжку виникли дані несправності, до ДТП під час експлуатації, в результаті ДТП, чи після ДТП не представляється за можливе (т.3 а.с.212-219).
Даними висновку експерта №СЕ-19/117-25/12748-ІТ від 13.06.2025 судової інженерно-транспортної експертизи, у відповідності з яким станом на момент проведення огляду робоча гальмівна система, ходова частина та рульове керування досліджуваного автомобіля Volkswagen Transporter (номерний знак НОМЕР_1 ) знаходилися в працездатному стані (т.3 а.с.224-230).
Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і у своїй сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та доведення його винуватості «поза розумним сумнівом» у вчиненні інкриміновнаого кримінального правопорушення.
Таким чином суд приходить до висновку, що вина  ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 )у скоєні злочину під час судового розгляду доведена повністю та його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть  потерпілого ОСОБА_11 .
З приводу позиції потерепілої висловленої в судовому засіданні та в апеляційній скарзі від 30.10.2025 року щодо наявності в діях обвинуваченого ознак інших кримінальних правопорушень – шпигунства (ст.114 КК України), умисного вбивства вчиненого на замовлення (п. 11.ч.2 ст.115 КК України) суд зазначає, що це не стосується обсягу пред`явленого обвинувачення, оскільки відповідно до положень ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
З приводу призначення покарання суд дійшов наступного.
Згідно з п.п.20-21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Обставин, як відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.
Обставиною яка пом`якшує покарання, відповідно до вимог ст.66 КК України суд вважає щире каяття. 
Верховний Суд неодноразово вказував, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу. Вирішальним є встановлення факторів, які б свідчили про справжність, щирість визнання вини, шляхом відповідного ставлення до скоєного, що передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, і має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації (постанова ККС ВС від 23 січня 2024 року у справі № 283/2169/19, постанова ККС ВС від 09 грудня 2024 року у справі № 130/3611/23).
При визнанні пом`якшуючою покарання обставиною щирого каяття, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнавав в повному обсязі під час всього періоду розгляду кримінального провадження, під час судового розгляду висловив вибачення перед потерпілою та її родиною, зазначавши, що щиро жалкує про скоєне, вказував, що має намір відшкодовувати потерпілій завдану шкоду, однак не має такої об`єктивної можливості, оскільки є громадянином іншої держави та не має доступу до своїх фінансів в умовах попереднього ув`язнення. До того ж, обвинувачений місце події не залишав, одразу після вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди намагався надати потерпілому ОСОБА_11 першу допомогу задля збереження його життя.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно норм ст. 60 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. 
При призначені покарання обвинуваченому, суд керується вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином Республіки Фінляндії, на території України постійного місця проживання не маючий, однак перебуває на території України на законних підставах, працездатний, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не маючий, раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, його волонтерську діяльність, допомогу Збройним Силам України та населенню, стан його здоров`я, та приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) покарання у виді позбавлення волі, у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України наближеного до мінімального із призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки.
При цьому, враховуючи тяжкість скоєного злочину внаслідок якого настала смерть людини, думку потерпілої та прокурора про необхідність призначення реального покарання у виді позбавлення волі, з огляду на те, що шкоду ще не відшкодовано, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо лише в ізоляції від суспільства та підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а також звільнення від відбування покарання з випробуванням відсутні.
Таке покарання, на переконання суду, відповідатиме принципам співмірності, справедливості, достатності та індивідуалізації покарання та є достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ), попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
При вирішенні даної справи суд також враховує, висновки і мотиви наведені в ухвалі Полтавського апеляційного суду від 27.01.2026 з яких був скасований вирок Полтавського райнного суду Полтавської області від 01.10.2025 та які відповідно до ч.3 ст.415 КПК України є обов`язковими для суду першої інстанції при новому судовому розгляді.
З приводу заявленого цивільного позову суд дійшов наступного. 
Приписами ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 18.05.2025 року злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України спричинило смерть ОСОБА_11 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
З метою відшкодування заподіяної шкоди дружина загиблого потерпіла ОСОБА_12 звернулась із цивільним позовом в межах даного кримінального провадження (т. 1 а. с. 78, т.3. а.с 41 ).
Із врахуванням уточнених позовних вимог просила :
- стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду у розмірі 66 900 (шістдесят шість тисяч дев`ятсот) гривень, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України;
-  стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , шкоду, завдану втратою годувальника, у межах страхової (регламентної) виплати, передбаченої Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», але не менше ніж 288 000 (двісті вісімдесят вісім тисяч) гривень;
- стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шкоду, завдану втратою годувальника, у розмірі 2 301 138 (два мільйони триста одна тисяча сто тридцять вісім) гривень, за вирахуванням частини, що буде відшкодована Моторним (транспортним) страховим бюро України, тобто, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням);
- стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , шкоду, завдану втратою годувальника, розмірі 3 592 593 (три мільйони п?ятсот дев?яносто дві тисячі п?ятсот дев?яносто три) гривні, за вирахуванням частини, що буде відшкодована Моторним (транспортним) страховим бюро
України, тобто, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням);
- стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь потерпілої ОСОБА_12 моральну шкоду у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень;
-  стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду у розмірі 15 000 000 (п?ятнадцять мільйонів) гривень, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Обвинувачений уточнені позовні вимоги визнав частково. А саме в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн, щодо задоволення решти позовних вимог сторона захисту заперечувала(т.5 а.с.6 звт.)
Від Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Зазначали, що на момент настання ДТП транспортний засіб «Фольцваген» було застраховано, разом із тим у задоволені цивільного позову просили відмовити, посилаючись, зокрема, на його передчасність та відсутність вироку суду. Також, вказали, що потерпілою порушено порядок визначення розміру шкоди. Так для здійснення відновлювального ремонту ТЗ пошкодженого внаслідок ДТП страховик (МТСБУ) у встановленому ним порядку визначає перелік осіб, які відповідно до своїх установчих документів мають право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів та відповідають його вимогам. Інформацію про таких осіб страховик повинен надати потерпілій особі. Відшкодування вартості відновлюваного ремонту може здійснюватися на рахунок особи, яка не входить до переліку визначеного страховиком (МТСБУ) за наявності згоди останнього. Разом із тим, позивач не отримувала згоду на виплату страхового відшкодування на розрахунковий рахунок СТО. (ч.4 ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ). Окрім того, зазначили, що виплата на користь потерпілої може бути здійснена страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ розрахованого страховиком (МТСБУ) за допомогою ліцензованих програмних технічних комплексів (ч.5 ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ). Позивач не зверталась з приводу визначення розміру шкоди та не запрошувала на огляд транспортного засобу , що є порушенням ч.4 ст.31 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому своїми діями позбавив відповідача можливості визначити розмір шкоди як це передбачено законодавством. Також вказали, що законодавством передбачено спеціальний порядок для отримання регламентної виплати, зокрема, подання заяви про здійснення регламентної виплати у строк визначений законом із відповідними документами, а також, наявність вироку суду. У зв`язку із відсутністю вироку суду відповідачем зупинено строк для прийняття рішення. Вважали, що правові підстави для здійснення регламентної виплати відсутні оскільки не надано усіх документів для отримання регламентної виплати, не надано документів, що підтверджують відсутність інших осіб, що мають права на отримання регламентної виплати. Вважали, що позовні вимоги заявлені передчасно.
Згідно з вимогами статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до положень ст.18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 року №3720-ІХ (надалі Закон №3720-ІХ) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
При цьому, у разі настання події, що є підставою для здійснення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, чинних на день настання такої події зобов`язано у встановленому цим Законом порядку здійснити регламентну виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи.
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або згаданим вище Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року (справа № 147/66/17), внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування.
Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Згідно п.7 ч.1 ст.1 Закону №3720-ІХ регламентна виплата - страхова виплата (страхове відшкодування), що здійснюється Моторним (транспортним) страховим бюро України (далі - МТСБУ) за рахунок коштів централізованих страхових резервних фондів у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. 3 ч.2 ст.43 Закону №3720-ІХ МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України транспортним засобом, зареєстрованим в іноземній державі, щодо якого видано іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на дату настання дорожньо-транспортної пригоди на території України.
Регламентні виплати, передбачені цією частиною, здійснюються на умовах та в розмірах, визначених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів держави, в якій сталася дорожньо-транспортна пригода, якщо інші умови та розміри не передбачені міжнародною системою автомобільного страхування "Зелена картка".
Водночас, на час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на території України була застрахована, що підтверджується міжнародною картою страхування (зелена карта). (т.2 а.с.39)
Отже особою яка за законодавством повинна відшкодувати шкоду (здійснити страхове відшкодування) завдану обвинуваченим внаслідок ДТП є МТСБУ, тоді як обвинувачений зобов`язаний сплатити потерпілій різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
З огляду на положення ч.2 ст.43 Закону №3720-ІХ, МТСБУ здійснює страхове відшкодування (регламентні виплати) на умовах та в розмірах, визначених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №3720-ІХ)
Щодо вимоги про відшкодування шкоди завданої внаслідок втрати годувальника суд дійшов наступного.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.20 Закону №3720-ІХ у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди життю та здоров`ю потерпілої фізичної особи здійснюється страхова (регламентна) виплата у зв`язку зі смертю потерпілої фізичної особи.
Згідно ч. 3 цієї статті загальний розмір усіх здійснених страхових (регламентних) виплат у разі заподіяння шкоди життю та здоров`ю однієї потерпілої фізичної особи не може перевищувати розмір страхової суми за таку шкоду, встановлений цим Законом.
Відповідно до ч.1-3 ст.14 Заокону №3720-ІХ у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону.
Розміри страхових сум за внутрішніми договорами страхування встановлюються за шкоду, заподіяну, зокрема, життю та здоров`ю потерпілих осіб, - у розмірі, еквівалентному не менше 1,3 мільйона євро на одну потерпілу фізичну особу, та у розмірі, еквівалентному не менше 6,45 мільйона євро на один страховий випадок незалежно від кількості потерпілих осіб;
Відповідно до ч.1 ,2 ст.25 Закону №3720-ІХ страхова (регламентна) виплата у зв`язку із смертю потерпілої фізичної особи здійснюється, якщо смерть потерпілої фізичної особи настала протягом одного року з дня дорожньо-транспортної пригоди та є прямим її наслідком.
Страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, у разі смерті потерпілої фізичної особи здійснює страхову (регламентну) виплату у зв`язку із втратою годувальника кожній особі, яка відповідно до Цивільного кодексу України в частині відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, та з урахуванням положень Сімейного кодексу України має право на таке відшкодування, у розмірі, що розраховується відповідно до Цивільного кодексу України в частині відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.
Страхова (регламентна) виплата у зв`язку із втратою годувальника кожній особі, яка має право на таку виплату, здійснюється у формі ануїтету - рівномірними послідовними щомісячними виплатами, якщо іншу періодичність виплат не узгоджено особою, яка має право на таку страхову (регламентну) виплату, і страховиком (МТСБУ), протягом дії такого права та не підлягає подальшому перерахунку.
Загальний мінімальний розмір страхової (регламентної) виплати особам, які перебували на утриманні одного померлого, за весь період її отримання не може становити менше 36 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку.
Страхова виплата у зв`язку із смертю потерпілої фізичної особи у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом третім цієї частини, за письмовими зверненнями осіб, які мають право на отримання відшкодування у зв`язку із втратою годувальника, здійснюється одноразово.
Відповідно до ст.8 ЗУ «про Державний бюджет України на 2005 рік, з 1 січня 2025 року установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 8000 гривень.
З матеріалів справи вбачається, що утриманцями загиблого є його двоє малолітніх дітей.
Отже з боку МТСБУ утриманцям ОСОБА_11 належить одноразове відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 288 000,00 грн , тобто по 1440 00,00 грн на кожну дитину.
Відповідно до положень ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років) (п.1. ч.1 ст.1200 ЦК України)
Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.
Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.
Згідно з ч.1 ст.1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.
За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.
Судом встановлено, що скоєння обвинуваченим дорожньо-транспортної пригоди 18.05.2025 року спричинило смерть ОСОБА_11 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 
ОСОБА_11 21 лютого 2015 року уклав шлюб із ОСОБА_20 (призвіще дружини після шлюбу ОСОБА_21 ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 .
Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_6 ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_6 є сином ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_7 ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_5 є сином ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Відповідно до довідки УСБУ в Житомірській області від 22.08.2025 року №57/85-4798 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_11 за період з 01.12.2024 по 31.05.2025 року останньому нараховувалось грошове забезпечення: в грудні 2024 -70573,20, в січні 2025 - 70443,00 , в лютому 2025 - 70443,00 , в березні 2025 - 70443,00, в квітні 2025 -70443,00, в травні 2025 - 64088,00. (т.1.а.с.159) 
Згідно довідок Господарського суду харківської області №63,64 від 14.05.2026 року ОСОБА_12 дійсно працює в Господарському суді Харківської області з 09.04.2012 року та отримує доходи (т.4 а.с. 233-234)
Виходячи з наведеного, вбачається що на час загибелі ОСОБА_11 мав на утриманні двох малолітніх дітей та останні мають право на відшкодування шкоди заподіяною смертю годувальника до досягнення вісімнадцяти років. Дружина ОСОБА_12 на час смерті чоловіка на його утриманні не перебувала.
Заперечення захисту з приводу відсутності у дітей права на відшкодування шкоди заподіяною смертю годувальника, оскільки потерпіла ОСОБА_12 отримує значні доходи не гуртуються на законі та є неспроможними з огляду на положення ст. 180 СК України відповідно до яких встановлено презумпцію обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Щодо розміру частки на одного утриманця суд дійшов наступного.
У постанова КЦС ВС від 18 грудня 2024 року у справі № 638/16004/17 Верховний Суд зробив висновок про те, що при стягненні відшкодування шкоди утриманцям загиблого внаслідок ДТП до розрахунку включаються всі види оплати праці, з яких сплачується податок. Із середньомісячного заробітку вираховується частка, що припадає на самого загиблого та працездатних осіб на його утриманні, які не мають права на відшкодування. Неповнолітні діти та повнолітні, що продовжують навчання, мають право на відшкодування шкоди.
При цьому, при визначенні розміру відшкодування шкоди у зв`язку зі смертю годувальника враховується середньомісячна заробітна плата загиблого та склад сім`ї. Частка, що припадає на дитину, обчислюється шляхом вирахування частки загиблого з його доходу. (Постанова КЦС ВС від 25 січня 2022 року у справі № 570/3661/20)
Отже, частка яка припадає на одного утриманця визначається шляхом поділу середньомісячного заробітку на кількість утриманців з вирахуванням частки самого годувальника та, відповідно, становить 1/3 від його середньомісячного доходу. 
Щодо обрахунку середнього заробітку для відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого (втратою годувальника).
Нормами ЦК України не визначено порядок обрахунку середнього заробітку для відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого (втратою годувальника). 
При цьому відповідно до ст.8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).
Застосовуючи аналогію закону суд вважає за необхідне керуватись положеннями ст.1197 ЦК України, як правовими нормами ЦК України, що регулюють подібні за змістом правовідносини.
При цьому, у постанові від 16 жовтня 2019 року, прийнятій у справі у справі № 744/802/16-ц, Верховний Суд підтвердив, що при обчисленні середнього заробітку для відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого (втратою годувальника), слід керуватися нормами Цивільного кодексу України, а не Постановою КМУ № 100. Розрахунок щомісячних платежів непрацездатним особам має базуватися на положеннях статей 1197 та 1200 ЦК України.
Відповідно до ч.1-3 ст.1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.
Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.
Для визначення розміру відшкодування у разі професійного захворювання може братися до уваги за бажанням потерпілого середньомісячний заробіток (дохід) за дванадцять або за три останні календарні місяці перед припиненням роботи, що було викликано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
До втраченого заробітку (доходу) включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем основної роботи і за сумісництвом, з яких сплачується податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку.
До втраченого заробітку (доходу) не включаються одноразові виплати, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога, допомога по вагітності та пологах тощо.
Смерть потерпілого настала у травні 2025 року, отже, враховуючи, що цивільним позивачем, на якого покладено обов`язок доказування цих обставин, суду доказів розмірів доходу потерпілого за 12 календарних місяців не надано, суд виходячи з наявних матеріалів справи, обраховує середньомісячний заробіток потерпілого виходячи з його доходу за останні 3 календарних місяці до його смерті, тобто за березень-квітень 2025 року.
При цьому, виходячи з наведених норм, обрахування середнього заробітку з доходу загиблого для відшкодування шкоди після вирахування податків та зборів з врахуванням положень п.163.1 ст.153 ПК України , як про це зазначала сторона захисту в апеляційній скарзі (т.2 а.с.127) не ґрунтується на законі. 
Отже, середньомісячний заробіток ОСОБА_11 за три останні календарні місяці роботи, що передували смерті становить 70443,00 грн (70443,00 х 3/ 3=70443,00).
В такому випадку частка, яка припадала на одного утриманця становить 23481грн., (70443,00 грн грн /3 = 23481 грн).
Як вже було зазначено вище, шкода пов`язана із втратою годувальника відшкодовується дитині, зокрема, до досягнення нею 18 років.
ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_6 має виповнитись 18 років 23.07.2033 року.
У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2024 року у справі № 638/16004/17 (провадження № 61-15288св20) суд касаційної інстанції підтвердив правомірність стягнення відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, саме з моменту його загибелі.
Отже, загальна кількість місяців від дати смерті годувальника ОСОБА_11 , яка сталася 19.05.2025 року, до досягнення його сином ОСОБА_18 18-ти років, становить 98 місяців (8 років 2 місяці 5 днів)
Таким чином, відповідно до частини 2 статті 1200 ЦК України, розмір шкоди завданої ОСОБА_18 , у зв`язку із втратою годувальника, становить 2 301 138 грн., яка розраховується шляхом добутку частки, яка припадає на одного утриманця, на кількість місяців до досягнення утриманцем 18-ти років (23481грн х 98 міс. = 2 301 138 грн).
При цьому, МТСБУ повинно відшкодувати 144 000,00 грн. 
Отже, шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь ОСОБА_18 становить 2 157 138, 00 грн (2 301 138, 00 - 144 000,00 = 2 157 138,00)
Відповідно до положень статті 1202 ЦК України, шкода завдана смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. При цьому, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед, що обумовлюється наявності обставин, які мають істотне значення.
Враховуючи, що таких обставин цивільним позивачем та її представником не наведено, вимога щодо стягнення з обвинуваченого усього розміру шкоди одноразово не грунтується на законі.
Від дати смерті годувальника 19.05.2025 року до 30.06.2026 року (дату ухвалення вироку) минуло 1 рік, 1 місяць, 11 днів, що дорівнює 13 місяцям. 
Оскільки шкода по втраті годувальника відшкодовується від дати смерті годувальника, то, відповідно, розмір відшкодування з дати смерті годувальника по дату ухвалення вироку суду становить 305 253,00 грн (23481 грн х 13 міс. = 305 253 грн).
При цьому МТСБУ повинно відшкодувати 144 000,00грн. Залишок становить 161 253,00 грн (305 253,00 - 144 000,00 )
Таким чином, шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь ОСОБА_18 має проводитись наступним чином: 161 253,00грн. в рахунок відшкодування по втраті годувальника за період з дати смерті годувальника до дати ухвалення вироку, а далі по 23 481 грн щомісячно починаючи з дати ухвалення вироку ( 30.06.2026 року) до досягнення дитиною ОСОБА_18 вісімнадцяти років (протягом 85 місяців)
При цьому, з МТСБУ на користь малолітнього ОСОБА_18 слід стягнути 144 000,00 грн. 
ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_5 має виповнитись 18 років 15.02.2038 року.
Отже, загальна кількість місяців від дати смерті годувальника ОСОБА_11 яка сталася 19.05.2025 року до досягнення його сином ОСОБА_19 18-ти років, становить 153 місяці ( 12 років 8 місяці 28 днів)
Таким чином, відповідно до частини 2 статті 1200 ЦК України, розмір шкоди завданої ОСОБА_19 , у зв`язку із втратою годувальника, становить 3 592 593,00 грн, яка розраховується шляхом добутку частки, яка припадає на одного утриманця, на кількість місяців до досягнення утриманцем 18-ти років (23 481 грн х 153 міс. = 3 592 593грн).
При цьому, МТСБУ повинно відшкодувати 144000,00грн. 
Отже, шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь, ОСОБА_19 становить 3 448 593,00 грн (3 592 593, 00- 144000,00 = 3 448 593,00)
Відповідно до положень статті 1202 ЦК України, шкода завдана смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. При цьому, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед, що обумовлюється наявності обставин, які мають істотне значення.
Враховуючи, що таких обставин цивільним позивачем та її представником не наведено, вимога щодо стягнення з обвинуваченого усього розміру шкоди одноразово не ґрунтується на законі.
Від дати смерті годувальника 19.05.2025 року до 30.06.2026 року (дати ухвалення вироку) минуло 1 рік, 1 місяць, 11 днів, що дорівнює 13 місяцям. 
Оскільки шкода по втраті годувальника відшкодовується від дати смерті годувальника, то відповідно розмір відшкодування з дати смерті годувальника по дату ухвалення вироку суду становить 305 253 грн (23481грн х 13 міс. = 305 253 грн).
При цьому МТСБУ повинно відшкодувати 144 000,00грн. Залишок становить 161 253,00 грн (305 253 - 144000,00) 
Таким чином, шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь ОСОБА_19 має проводитись наступним чином: 161 253, 00грн. в рахунок відшкодування по втраті годувальника за період з дати смерті годувальника до дати ухвалення вироку, а далі по 23 481,00 грн щомісячно починаючи з дати ухвалення вироку ( 30.06.2026 року) до досягнення дитиною ОСОБА_19 вісімнадцяти років (протягом 140 місяців)
При цьому, з МТСБУ на користь малолітнього ОСОБА_19 слід стягнути 144 000,00 грн. 
Щодо стягнення моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_12 суд дійшов наступного.
Відповідно до ч. 3 ст.25 Закону №3720-ІХ страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю потерпілої фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). 
Загальний розмір таких страхових (регламентних) виплат зазначеним особам стосовно одного померлого становить 25 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку.
Відповідно до ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", з 1 січня 2025 року установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 8000 гривень.
Отже з боку МТСБУ загальний розмір таких страхових (регламентних) виплат зазначеним особам стосовно загиблого становить 200 000,00грн.
В судовому засіданні представник потерпілої повідомив суд, що в загиблого ОСОБА_11 є мати 59 років, яка не є інвалідом чи особою пенсійного віку, батько загиблого ОСОБА_11 , ОСОБА_22 помер, про що надав свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_8 .
Отже з матеріалів справи вбачається, що особами які мають право на відшкодування моральної шкоди є дружина загиблого, його двоє малолітніх дітей та мати.
Таким чином на користь дружини загиблого з МТСБУ підлягає стягненню відшкодування моральної шкоди у розмірі від суми загальних виплат, що складає 50 000 грн.
Згідно п.2 ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
З огляду на загальні підстави цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Відповідно до положень ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
З урахуванням обставин справи, характеру правопорушення, що призвело до смерті ОСОБА_11 та спричинило стійке емоційне потрясіння дружини загиблого, психологічний біль, стрес, почуття глибокої втрати, глибини душевного болю та страждань позивача, яка має із загиблим спільних малолітніх дітей на очах яких загинув батько, та життя якої з моменту трагедії кардинально змінилося, оскільки вона залишилась без моральної підтримки, захисту, турботи та любові чоловіка, суд вважає, що розумним та обґрунтованим є розмір моральної шкоди у 100 000 000 (один мільйон ) грн.
Посилання на необхідність стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 15 000 000 (п?ятнадцять мільйонів) гривень тому що ОСОБА_11 був військовослужбовцем, полковником Служби безпеки України членам сім?ї якого у разі загибеллі військовослужбовця законодавством передбачено грошові виплати у розмірі 15 000 000 (п?ятнадцять мільйонів) гривень суд вважає хибними, оскільки права на такі виплати у членів сім`ї військовослужбовців виникає з інших правових підстав, а саме, передбачених нормами постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (Постанова 168) та положеннями Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
При цьому, такі норми передбачають виплату одноразової грошової допомога в розмірі 15 млн. гривень внаслідок загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-12 Постанови 168 , а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів. Згідно законодавства такі виплати здійснюються членам сімей загиблих з боку держави.
Отже, факт виконання ОСОБА_11 обов`язків військової служби під час загибелі та наявність гарантованих державою виплат для загиблих військовослужбовців, зокрема, при захисті Батьківщини, для визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню внаслідок необережного злочину правового значення не має.
Водночас, Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 15.12.2020 по справі №752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, слід керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
У зв`язку із заподіянням позивачу шкоди автомобілю у ДТП, розмір відшкодування завданої позивачеві 15000000,00 грн моральної шкоди є значно завищений, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження її заподіяння, тому, за наведених вище обставин суд приходить до висновку, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000000,00 грн є таким, що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості і не призводить до безпідставного збагачення.
При цьому МТСБУ повинно відшкодувати дружині загиблого 50 000,00 грн. Залишок становить 950 000,00 грн.
Таким чином, моральна шкода пов`язана із смертю чоловіка, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь ОСОБА_12 становить 950 000,00 грн.
Щодо заперечень МТСБУ з приводу передчасності позову у зв`язку із відсутністю вироку суду та тим, що потерпіла не звернулась безпосередньо до МТСБУ то такі заперечення не ґрунтуються на вимогах законодавства, які не мітять проведення у даній категорії спорів обов`язкового досудового врегулювання спору.
Право на звернення до суду закріплено у ст.124 Конституції України відповідно до якої юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.
Разом з тим, у Законі №3720-ІХ прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.
Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі №3720-ІХ не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика (МТСБУ) чи звернутися безпосередньо до суду.
У постанові Великої Палати ВС від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к зроблено висновок, що для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до МТСБУ про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не є обов`язковим.
Зазначена позиція є релевантною і до даних правовідносин оскільки норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 року ( закону №3720-ІХ) так само не містять вимог щодо обов`язкового досудового врегулювання спору як і норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 (Закону №1961-IV)
Судом встановлено, що смерть потерпілої фізичної особи настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто протягом одного року з дня дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18.05.2025 року та є прямим її наслідком, що, відповідно до ч.1 ,2 ст.25 Закону №3720-ІХ є підставою для здійснення страхова (регламентна) виплата
При цьому, порепіла звернулась із уточненим цивільним позовом до МТСБУ 21.04.2026 року, що відповідно до положень ст. 32 Закону №3720-ІХ не перевищує одного року з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, щодо шкоди заподіяно майну потерпілої особи та трьох років – щодо шкоди заподіяної життю або здоров`ю потерпілої фізичної особи.
Таким чином МТСБУ не звільняється від обов`язку відшкодувати моральну шкоду пов`язану із загибеллю ОСОБА_11 його дружині та шкоду у зв`язку із втратою годувальника його утриманцям.
Щодо відшкодування майнової шкоди завданої пошкодженням автомобіля суд дійшов наступного.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.27 Закону №3720-ІХ страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті.
Відповідно до ч.2, 3 ст.27 Закону №3720-ІХ витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті.
Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу включає:
1) вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика (у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ), або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до частини четвертої статті 31 цього Закону, а також вартість матеріалів, необхідних для здійснення відповідного ремонту;
2) вартість робіт з ремонту (заміни) складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, передбаченого пунктом 1 цієї частини.
Для транспортного засобу, строк експлуатації якого до настання дорожньо-транспортної пригоди не перевищує п`ять років або щодо якого є чинними гарантійні зобов`язання виробника транспортного засобу, за умови документального підтвердження їх чинності, до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни новими, включається вартість невживаних складових частин (деталей), дозволених заводом-виробником для обслуговування відповідних транспортних засобів. Для інших транспортних засобів до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни, може включатися вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що відповідають технічним характеристикам такого транспортного засобу та є аналогом оригінальних складових частин (деталей) транспортного засобу.
При цьому нормами ч.4, 5 ст. ст.27 Закону №3720-ІХ передбачено, що 4. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів.
Для здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідна особа обирається потерпілою особою з визначеного страховиком (МТСБУ) переліку.
Страховик (МТСБУ) у встановленому ним порядку визначає перелік осіб, які відповідно до своїх установчих документів мають право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів та відповідають його вимогам, та оприлюднює його на своєму веб-сайті.
Страховик (МТСБУ) зобов`язаний надати потерпілій особі інформацію про осіб, включених до переліку, передбаченого цією частиною.
Якщо визначений страховиком (МТСБУ) перелік включає менше трьох осіб, розташованих в межах 150 кілометрів від місця проживання потерпілої особи або місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу, потерпіла особа має право самостійно обрати особу, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів.
У разі якщо строк експлуатації транспортного засобу до настання дорожньо-транспортної пригоди не перевищує п`ять років або щодо нього є чинними гарантійні зобов`язання виробника транспортного засобу, за умови документального підтвердження їх чинності, для здійснення відновлювального ремонту на вимогу потерпілої особи має бути визначений авторизований сервісний центр відповідного виробника, якщо визначений страховиком (МТСБУ) перелік не містить такого авторизованого сервісного центру.
За згодою страховика (МТСБУ) відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу може здійснюватися на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх статутних документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів, за вибором потерпілої особи поза переліком, визначеним страховиком (МТСБУ).
У разі відмови потерпілої особи від здійснення страховиком (МТСБУ) відшкодування у порядку, визначеному частиною четвертою цієї статті, така страхова (регламентна) виплата здійснюється страховиком (МТСБУ) на банківський (платіжний) рахунок потерпілої особи в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, розрахованого страховиком (МТСБУ) з використанням ліцензованих програмно-технічних комплексів із розрахунку вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів чи суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом на замовлення страховика (МТСБУ), а у випадку, передбаченому абзацом четвертим частини четвертої статті 31 цього Закону, - потерпілої особи, за вирахуванням суми податку на додану вартість або в розмірі витрат на здійснення відновлювального ремонту, погодженому між страховиком (МТСБУ) і потерпілою особою.
Згідно з положеннями ч. 4 ст.31 Закону №3720-ІХ водії, причетні до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого (знищеного) майна зобов`язані зберігати пошкоджене (знищене) майно, у тому числі транспортні засоби, у тому стані, в якому воно перебувало після настання дорожньо-транспортної пригоди, до того часу, поки його не огляне представник страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ), а також забезпечити можливість проведення огляду пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, представниками страховика (МТСБУ).
Страховик (МТСБУ) зобов`язаний провести огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, протягом 10 робочих днів з дня повідомлення страховика (МТСБУ) про дорожньо-транспортну пригоду чи в більший строк за зверненням осіб, зазначених у цій частині, щодо належного їм майна. Зазначені особи звільняються від обов`язку зберігання пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортних засобів, у тому стані, в якому воно перебувало після настання дорожньо-транспортної пригоди, якщо з причин, що не залежать від них, їхніх дій чи бездіяльності, представник страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ) не провів огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, у строк, передбачений цим абзацом.
Огляд представником страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ) пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, оформляється актом огляду, що складається у двох примірниках та підписується представником страховика (МТСБУ) та потерпілою особою (її представником), один із яких надається потерпілій особі (її представнику). Акт огляду може оформлюватися у формі електронного документа відповідно до вимог законодавства.
Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ) не провів огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, протягом визначеного абзацом другим цієї частини строку, після повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, такий страховик (МТСБУ) відшкодовує потерпілій особі здійснені витрати на визначення розміру шкоди у зв`язку з пошкодженням (знищенням) майна. Визначення розміру шкоди у зв`язку з пошкодженням (знищенням) майна здійснюється відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні. У разі якщо представник страховика (МТСБУ) не провів огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, з причини незабезпечення потерпілою особою можливості для проведення такого огляду, зазначене відшкодування не здійснюється.
Отже нормами Закону №3720-ІХ передбачено порядок розрахунку страхової (регламентної) виплати у разі пошкодження транспортного засобу та умови за яких страховик (МТСБУ) здійснює таку виплату.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_11 належить автомобіль TOYOTA HIGHLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Так на підтвердження розміру шкоди позивач надає копію заказу-наряду від 07 липня 2025 року «КУЗОВСЕРВІС», марка авто: Тойота хайлендер НОМЕР_3 , згідно якого вартість робіт та запчастин становить 66900.
Разом із тим, позивачем не надано суду доказів проведення розрахунку шкоди у розмірі 66 900 (шістдесят шість тисяч дев`ятсот) гривень, завданої внаслідок ДТП у порядку, що передбачено законодавством та дотримання умов проведення такої виплати.
Так відсутні докази на підтвердження того, що особа яка надала заказ-наряд відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів, що така особа входить до визначеного МТСБУ перелік осіб, які відповідно до своїх установчих документів мають право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів та відповідають його вимогам або наявна згода МТСБУ або є авторизованим сервісним центром відповідного виробника. Також не надано доказів що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, розраховано МТСБУ з використанням ліцензованих програмно-технічних комплексів із розрахунку вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів чи суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом. Окрім того позивач не надала підтвердження дотримання зобов`язані зберігати пошкоджений транспортний засіб, у тому стані, в якому він перебував після настання дорожньо-транспортної пригоди, до часу його огляду представниками МТСБУ та забезпечення їм можливості проведення такого огляду або не проведення його з незалежних від позивача причин.
За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено наявності визначених законом підстав для відшкодування з боку МТСБУ майнової шкоди заданої пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП у розмірі 66 900,00 грн , а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.
Таким чином цивільний позов у кримінальному провадженні підлягає до часткового задоволення.
Щодо стягнення на користь МТСБУ судових витрат суд дійшов наступного.
Згідно ч.2 ст.120 КПК України витрати пов`язані з оплатою допомоги представника цивільного відповідача несе відповідно цивільний відповідач.
Пунктами 1-3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 27.07.2021 у справі №671/1957/20.
У відзиві на цивільний позов представник МТСБУ просив стягнути судові витрати які планує понести МТСБУ з позивача.
Судом встановлено, що 12.10.2021 між Моторним (транспортним) страховим бюро України та Адвокатським об`єднаннями «ІНС.ЛОУ ГРУП» укладено договір №4.1./12-10/2021 про надання послуг в сфері права (т.4 а.с.203-209).
Відповідно до п.1.1 договору №4.1./12-10/2021 про надання послуг в сфері права замовник доручає, а виконавець за винагороду приймає на себе зобов`язання надавати послуги у сфері права. Послуги, що надаються на підставі Договору, складаються з комплексу дій та/чи самостійних операцій, необхідних і достатніх для досягнення мети, визначеної замовником, за конкретними дорученнями замовника.
Згідно з п.5.2 договору №4.1./12-10/2021 про надання послуг в сфері права вартість послуг, що надаються виконавцем у справах, у яких замовник є відповідачем (співвідповідачем, цивільним відповідачем) або третьою особою, а також в інших випадках, визначається наступним чином, зокрема, 2000 – у справі, в якій ціна позову становить 10000 грн. і більше.
У відповідності з п.5.3 договору №4.1./12-10/2021 про надання послуг в сфері права оплата здійснюється замовником шляхом перерахування суми винагороди на рахунок виконавця на підставі Акту приймання-передачі наданих послуг, який складається виконавцем раз на місяць та передається замовнику у місяці, наступному за звітним, у двох екземплярах разом із матеріалами справи. 
Разом з тим, до договору не додатний акт приймання-передачі наданих послуг, а тому неможливо встановити надання правничої допомоги по справі, яка розглядається.
Також, в додатковій угоді №1322 до договору про надання послуг в сфері права №4.1./12-10/2021 від 12.10.2021 відсутній детальний опис виконаних дій по відповідній справі, що унеможливлює визначення розміру витрат на правничу допомогу судом з метою розподілу. 
При цьому, слід ураховувати, що наведений у відзиві та договорі про надання послуг в сфері права №4.1./12-10/2021 від 12.10.2021 перелік послуг не є доказом щодо обсягу фактично наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості саме по цій справі.
Таким чином, понесення зазначених витрат в розмірі 2000 грн. є необгрунтованим та недоведеними належними та допустимими доказами, а тому відшкодуванню не підлягає.
Щодо вирішення інших процесуальних питань.
Початок строку відбування покарання слід рахувати з дня проголошення вироку – 30.06.2026, зарахувавши, на підставі ч.5 ст. 72 КК України, в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення у межах цього кримінального провадження, тобто з 19.05.2025 по 29.06.2026, виходячи із співвідношення одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, застосований ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 21.05.2025 та неодноразово продовженим, востаннє - ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 12.05.2026 на строк 60 діб, тобто до 10.07.2026, відносно ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) до набрання вироком законної сили, слід залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд вирішує питання про скасування арешту майна.
Згідно з ч. 2 ст.124, ст.126 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні судові витрати за проведення судових експертиз в розмірі 11 588, 20 грн.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 129, 369, 370, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 ) визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) рахувати з дня проголошення вироку – 30.06.2026.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк призначеного за цим вироком покарання, строк попереднього ув`язнення у межах цього кримінального провадження з 19.05.2025 по 29.06.2026 виходячи із співвідношення одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у розмірі 11 588 (одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 20 коп.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 19.05.2025 на автомобіль марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_9 (іноземна реєстрація країни Фінляндія), постійним володільцем та користувачем якого являється громадянин Фінляндії ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – скасувати.
Речові докази у справі:
-автомобіль марки Toyota Highlander Hybrid, реєстраційний номер НОМЕР_3 – повернути законному володільцю;
-автомобіль марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 (іноземна реєстрація країни Фінляндія) – повернути законному володільцю;
-пара кросівок чорного кольору, флісова кофта чорного кольору на застібці, синтетичні штани чорного кольору з ременем, синтетична футболка чорного кольору з принтом, пара синтетичних шкарпеток сірого кольору, синтетичні труси чорного кольору – повернути законному володільцю. 
Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) та Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, матеріальної, моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення у кримінальному провадженні – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Фінляндії, уродженця м. Гельсінкі Республіки Фінляндія, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_10 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , відшкодування моральної шкоди у розмірі 950 000 (дев`ятсот п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з Моторного транспортного страхового бюро України, код ЄДРПОУ: 21647121, адреса: м. Київ, б. Русанівський, буд.8, на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_10 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Фінляндії, уродженця м. Гельсінкі Республіки Фінляндія, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь малолітнього ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в інтересах якого звернулась ОСОБА_12 , відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника, у розмірі 161 253 (сто шістдесят одну тисячу двісті п`ятдесят три) грн.00 коп. за період з дати смерті годувальника до ухвалення вироку, а далі по 23 481,00 грн щомісячно починаючи з дати ухвалення вироку - 30.06.2026 року до досягнення дитиною ОСОБА_18 вісімнадцяти років
Стягнути з Моторного транспортного страхового бюро України, код ЄДРПОУ: 21647121, адреса: м. Київ, б. Русанівський, буд.8, на користь малолітнього ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в інтересах якого звернулась ОСОБА_12 , відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника, у розмірі 144 000 (сто сорок чотири тисячі) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Фінляндії, уродженця м. Гельсінкі Республіки Фінляндія, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь малолітнього ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в інтересах якого звернулась ОСОБА_12 , відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника, у розмірі у розмірі 161 253 (сто шістдесят одну тисячу двісті п`ятдесят три) грн.00 коп. за період з дати смерті годувальника до ухвалення вироку, а далі по 23 481 грн щомісячно починаючи з дати ухвалення вироку - 30.06.2026 року до досягнення дитиною ОСОБА_19 вісімнадцяти років.
Стягнути з Моторного транспортного страхового бюро України, код ЄДРПОУ: 21647121, адреса: м. Київ, б. Русанівський, буд.8, на користь малолітнього ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в інтересах якого звернулась ОСОБА_12 , відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника, у розмірі 144 000 (сто сорок чотири тисячі) грн. 00 коп.
В решті заявлених позовних вимог цивільного позову – відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя:                      ОСОБА_1