Справа № 333/4760/26
Провадження № 2/333/4201/26
рішення
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2026 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючої судді Варнавської Л.О.
за участю секретаря судового засідання Яблуновської А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі за текстом - ТОВ «Факторинг Партнерс») 01.05.2026 року через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договорами № 2204630 від 02.04.2025 року, № 5459863 від 14.04.2025 року в загальній сумі 46 259, 95 грн., а також понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 2662,40 грн. та витрат на правову професійну допомогу у розмірі 16 000, 00 грн.
В обґрунтування позову зазначається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 02.04.2025 було укладено кредитний договір № 2204630 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 5 000, 00 грн. шляхом перерахування їх на його рахунок на строк 360 днів.
Також, 14.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 5459863 також в електронній формі відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 3 000, 00 грн. на свою картку на строк 360 днів.
26.11.2025 було укладено договір № 26-11/25 відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило на користь ТОВ «Факторнг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2204630.
Крім того, 28.11.2025 було укладено договір № 28-11/25/Л відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило на користь ТОВ «Факторнг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5459863.
Таким чином, ТОВ «Факторнг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договорами № 2204630 від 02.04.2025 року та № 5459863 від 14.04.2025 року.
Відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання за вказаними Договорами, порушив норми чинного законодавства та умови укладених Договорів, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем за зазнаними Договорами, а саме: 
1)за Договором № 2204630 від 02.04.2025року заборгованість становить 31 499,95 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 4 999, 98 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 10 400, 00 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) – 6 099, 97 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами – 10 000,00 грн.
2)за Договором № 5459863 від 14.04.2025 року заборгованість становить 14 760,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 3 000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 6 526, 50 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) – 3 733, 50 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами – 1 500,00 грн.
Таким чином, як зазначає позивач, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з відповідача станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 46 259,95 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 7 999, 98 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 16 926, 50 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) – 9 833,47 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами – 11 500, 00 грн.
Ухвалою суду від 18.05.2026 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу час 15 днів для скерування до суду відзиву на позовну заяву з моменту отримання ухвали суду.
Також дані РНОКПП відповідача внесені у обліково-статистичну картку в програмі документообігу загальних судів «Д-3», що забезпечує його можливість отримувати всі процесуальні документи в застосунку «Дія». 
09 червня 2026 року на адресу Комунарського районного суду м. Запоріжжя повернувся конверт з рекомендованим повідомленням, який раніше було направлено відповідачу за місцем його реєстрації, зазначеного у матеріалах справи та відповідно до вимог чинного законодавства України.
З огляду на викладене, враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а встановлені процесуальні строки сплинули, суд вважає за можливе перейти до розгляду справи по суті на підставі наявних у справі матеріалів.
Враховуючи, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо належного повідомлення відповідачки, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи.
Такий підхід відповідає принципу юридичної визначеності та положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку.
Суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній письмових доказів та поданих сторонами процесуальних документів, без проведення судового засідання.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Судом встановлено, що 02.04.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір № 2204630 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort». Договір укладено в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «E414», тобто договір укладено у порядку Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з умовами вказаного договору п.п. 1.1.,1.2.,1.3.,1.4., 1.5.1 Договору, на умовах, встановлених Договором, товариство надає споживачу кошти у кредит в національній валюті України – гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 5 000,00 гривень; строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується – Графік платежів). Стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 (п.2.1. Договору).
Також судом встановлено, що 14.04.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір № 5459863 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір також укладено в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «42528», тобто договір укладено у порядку Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 1.2., п.1.4.1 Договору, на умовах, встановлених Договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту – кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 3 000,00 гривень. Строк кредитування: 360 днів. Періодичність платежів - кожні 10 днів. Детальні терміни (дати) повернення (виплати) кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (по тексту – Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Стандартна процентна ставка становить 0,95% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредитування, вказаного в п.1.3 цього Договору. Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 (п.2.1.Договору).
Аналогічні умови зазначено у Паспортах споживчого кредиту, які також підписані відповідачем електронними підписами та є додатками до Договорів.
ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконали та надали йому кредит в сумі 5 000, 00 грн. та 3 000, 00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «Пейтек Україна» від 27.11.2025 року за Вих. № 20251127-231 та копією довідки платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 01.12.2025 за Вих. № 1-0112.
Згідно копії розрахунку заборгованості ТОВ «Лінеура Україна» за Договором № 5459863 від 14.04.2025 року станом на 28.11.2025 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість на загальну суму 11 026,50 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту - 3000,00 грн., заборгованості за процентами - 6526,50 грн., штрафні санкції – 1 500, 00 грн.
Згідно копії розрахунку заборгованості ТОВ «Селфі Кредит» за Договором № 2204630 від 02.04.2025 року станом на 26.11.2025 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість на загальну суму 25 399,98 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту – 4999,98 грн., заборгованості за процентами - 10400,00 грн., штрафні санкції – 10 000, 00 грн.
Судом встановлено, що 26.11.2016 року було укладено Договір факторингу № 26-11/25 відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило на користь ТОВ «Факторинг Парнерс» права вимоги за кредитним договором № 2204630, а також, що відповідно до укладеного Договору факторингу № 28-11/25/Л від 28.11.2025 року ТОВ «Лінеура Україна» відступило на користь ТОВ «Факторинг Парнерс» права вимоги за кредитним договором № 5459863. Зазначене також підтверджується відповідними Договорами факторингу, Додатковою угодою, реєстрами Боржників, актами прийому-передачі реєстрів боржників, платіжними дорученнями про сплату коштів за відступлення прав вимоги.
Відповідно до розрахунку заборгованості складеного позивачем відповідач має заборгованість перед позивачем станом на 27.04.2026 року за кредитним договором №2204630 від 02.04.2025 у сумі 31499,95 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 4999, 98 грн., заборгованість за відсотками – 16499,97 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами – 10000,00 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості складеного позивачем відповідач має заборгованість перед позивачем станом на 27.04.2026 року за кредитним договором №5459863 від 14.04.2025 у сумі 14760,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) – 3000,00 грн., заборгованість за відсотками – 10260,00 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами – 1500,00 грн.
Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ч. 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ – документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифрови підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Договори № 2204630 від 02.04.2025 року, № 5459863 від 14.04.2025 року підписані відповідачем електронним підписом, а тому наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Також, матеріалами справи підтверджено, що первісні кредитори виконали свої зобов`язання за кредитними договорами у повному обсязі та перерахували відповідачу грошові кошти у розмірі 5000,00 грн. та 3000,00 грн. на його банківський картковий рахунок через платіжну систему ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення».
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Також з матеріалів справи вбачається, що позивач ТОВ «Факторинг Парнерс» правомірно набув право вимоги до відповідача за договорами № 2204630 від 02.04.2025 року, № 5459863 від 14.04.2025 року.
Враховуючи, що відповідачем ОСОБА_1 прострочено виконання грошових зобов`язань в строки, передбачені умовами договору кредиту, доказів погашення заборгованості за укладеними договорами відповідачем суду не надано, контррозрахунку заборгованості також не надано, відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Факторинг Парнерс» в частині стягнення суми заборгованості за основною сумою (тілом кредиту) у сумі 7999,98 грн. та в частині стягнення суми заборгованості за відсотками у розмірі – 26759,97 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо стягнення заборгованості за пенею.
Відповідно до ст.549 ЦК України та умов кредитного договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Однак відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, такий неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку та на даний час є чинним.
Враховуючи те, що в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені/неустойки відсутні.
Згідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Таким чином, враховуючи положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, якими у період дії воєнного стану позичальника звільнено від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені/неустойки у розмірі 11 500,00 грн. за кредитними договорами № 2204630 від 02.04.2025 року, № 5459863 від 14.04.2025 року не підлягають задоволенню.
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, процентами за користування кредитом, тоді як вимоги про стягнення пені/неустойки задоволенню не підлягають.
З огляду на зазначене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 34759,95 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки судом задоволено вимоги позивача частково, а саме з заявленої загальної суми 46 259,95 грн. задоволено вимоги на суму 34 759, 95 грн., тобто на 75,14%, то з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що складає в сумі 2000 грн. 53 коп.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлялась у позовній заяві вимога про відшкодування понесених ним судових витрат, які складаються в тому числі із витрат понесених на правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні цього питання суд враховує, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів та залучення багатьох учасників. Ціна позову складає 46 259,95 грн., фактично адвокатом складено лише позовна заява, що не є складною за змістом. Судовий розгляд справи здійснений без участі представника позивача, що не потребувало витрат часу адвоката для участі у судових засіданнях.
Отже, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, щодо зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивача до 4000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 530, 536, 610-612, 617, 625, 629, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 263–265, 272 ЦПК України, суд – 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Парнерс» (код ЄДРПОУ 42640371 , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) заборгованість за кредитними договорами: № 2204630 від 02.04.2025 року, № 5459863 від 14.04.2025 року на загальну суму 34759 (тридцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят девять) гривень 95 копійок.
В решті позовних вимог – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Парнерс» (код ЄДРПОУ 42640371 , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 000 (дві тисячі) грн. 53 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повне судове рішення складене 06.07.2026 року.

Суддя Комунарського районного суду 
м. Запоріжжя   Л.О. Варнавська