ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/20923/24 Суддя (судді) першої інстанції: Войтович І. І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Аліменка В.О.,
суддів Безименної Н.В., Вівдиченко Т.Р., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И Л А:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати пенсії ОСОБА_1 з розрахунку 70% від суми грошового забезпечення в розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01.04.2019;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати з 01.04.2019 ОСОБА_1 пенсію в розмірі 74% від суми грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у виплаті з 01 березня 2022 року пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16 лютого 2022 року №118 без обмеження її максимального розміру;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індексації, встановленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» без обмеження її максимальним розміром, починаючи з 01 березня 2022 року з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у виплаті з 01 березня 2023 року пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» №168 від 24 лютого 2023 року без обмеження її максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індексації, встановленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» №168 від 24 лютого 2023 року без обмеження її максимальним розміром, починаючи з 01 березня 2023 року з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368, адреса: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. №16) щодо виплати пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з розрахунку 70% від суми грошового забезпечення із застосуванням обмеження максимального розміру, починаючи з 01.04.2019.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368, адреса: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. №16) здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) в розмірі 74% від суми грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням виплачених сум.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368, адреса: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. №16) щодо обмеження ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) пенсії максимальним розміром з 01 березня 2022 року та не виплати індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16 лютого 2022 року №118.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368, адреса: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. №16) здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) без обмеження її максимальним розміром з урахуванням індексації, встановленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», починаючи з 01 березня 2022 року з урахуванням виплачених сум.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368, адреса: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. №16) щодо обмеження ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) пенсії максимальним розміром з 01 березня 2023 року та не виплати індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» №168 від 24 лютого 2023 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368, адреса: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. №16) здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) без обмеження її максимальним розміром з урахуванням індексації, встановленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» №168 від 24 лютого 2023 року, починаючи з 01 березня 2023 року з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є військовим пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 01.01.2009 отримує пенсію за вислугу років відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Пенсію позивачу було призначено у розмірі 74% від суми грошового забезпечення.
З 01.01.2018 відповідач провів перерахунок пенсії позивача на підставі Постанов КМУ № 704 та № 103 та виплачує позивачу пенсію виходячи з 70% від суми грошового забезпечення.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 у справі №320/3783/23 було зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, починаючи з 01.04.2019, з урахуванням розміру грошового забезпечення, визначеного відповідно до нової довідки Адміністрації державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України від 27.10.2022 №518/6.3/331.
Відповідач на виконання вищевказаного рішенням перерахував пенсію позивача з 01.04.2019, але з урахуванням максимального розміру пенсії та виходячи з 70% сум грошового забезпечення.
Крім того, з 01.03.2022 та з 01.03.2023 перерахунок пенсії позивача відповідачем було здійснено з урахуванням щорічної індексації, з урахуванням обмеження максимального розміру пенсії, що не заперечується сторонами та підтверджується розрахунками пенсії за вислугу років, які містяться в матеріалах справи.
Представник позивача звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії позивача виходячи з 74% сум грошового забезпечення, та без обмеження максимальним розміром з урахуванням щорічних індексацій, але відповідач не здійснив перерахунок пенсії позивача без обмеження максимальним розміром та листом від 19.02.2024 №2600-0202-8/34031 повідомив, що пенсія нарахована та виплачується позивачу згідно чинного законодавства.
Вважаючи дії відповідача щодо виплати пенсії виходячи з 70% від суми грошового забезпечення та здійснення перерахунку пенсії з 01.04.2019 з обмеженням максимальним розміром без врахування індексації протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що під час проведення перерахунку пенсії позивача її основний розмір було зменшено з 74% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, у зв`язку з чим суд надав оцінку правомірності таких дій відповідача. 
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, яке включає право на забезпечення у разі повної, часткової чи тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від особи обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Зазначене право гарантується системою загальнообов`язкового державного соціального страхування, фінансуванням за рахунок страхових внесків, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, а також створенням мережі відповідних закладів для догляду за непрацездатними особами. При цьому пенсії та інші види соціальних виплат повинні забезпечувати рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. 
Пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, а також форми і види пенсійного забезпечення встановлюються виключно законами України. Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, є Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Судом першої інстанції правильно встановлено, що стаття 13 Закону №2262-ХІІ у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, передбачала право на призначення пенсії за вислугу років у відповідному процентному співвідношенні до сум грошового забезпечення, а загальний розмір такої пенсії не міг перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення. 
У подальшому Законом України від 08.07.2011 №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, якими максимальний розмір пенсії було зменшено з 90% до 80% відповідних сум грошового забезпечення. Надалі Законом України від 27.03.2014 №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» відповідний показник було змінено з 80% на 70%. 
Разом із тим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що внесені Законами №3668-VІ та №1166-VІІ зміни стосуються саме порядку призначення пенсії, а не порядку перерахунку вже призначених пенсій. Процедура призначення пенсії та процедура її перерахунку є різними за своїм змістом, правовою природою та механізмом реалізації. При цьому порядок перерахунку раніше призначених пенсій врегульований статтею 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку із прийняттям зазначених законів не зазнала. 
Верховний Суд у рішенні у зразковій справі №240/5401/18 від 04.02.2019, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019, дійшов висновку, що при проведенні перерахунку пенсії відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ відсутні правові підстави для повторного застосування механізму обчислення пенсії, передбаченого частиною другою статті 13 цього Закону, оскільки така норма застосовується виключно при первинному призначенні пенсії. 
Отже, при здійсненні перерахунку пенсії змінною величиною може бути лише розмір грошового забезпечення, тоді як відсоткове значення основного розміру пенсії, визначене при її призначенні з урахуванням вислуги років особи, є незмінним. 
Судом встановлено, що під час проведення у квітні 2019 року перерахунку пенсії позивача на виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві було безпідставно зменшено основний розмір пенсії з 74% до 70% сум грошового забезпечення. Таким чином, відповідач фактично змінив визначене при призначенні пенсії процентне значення її основного розміру, чим порушив право позивача на належне пенсійне забезпечення. 
За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо зменшення з 01.04.2019 основного розміру пенсії позивача з 74% до 70% сум грошового забезпечення та про наявність підстав для зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу, виходячи із основного розміру пенсії 74% грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що під час проведення перерахунку пенсії відповідачем також було застосовано обмеження пенсії позивача максимальним розміром, у зв`язку з чим суд надав оцінку правомірності таких дій. 
Законом України №3668-VI до статті 43 Закону №2262-ХІІ були внесені зміни, якими встановлено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. У подальшому Законом України від 24.12.2015 №911-VIII було встановлено тимчасове обмеження максимального розміру пенсії у фіксованому грошовому розмірі. 
Разом із тим рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, якими передбачалося обмеження максимального розміру пенсії, визнано такими, що не відповідають Конституції України. Конституційний Суд України зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії для осіб, які проходили військову службу, порушує гарантії соціального захисту, передбачені статтею 17 Конституції України. Вказані положення втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення. 
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що після ухвалення рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 у Законі №2262-ХІІ фактично відсутні положення, які б передбачали обмеження пенсії максимальним розміром. Внесені у подальшому Законом №1774-VIII зміни щодо продовження строку дії такого обмеження не можуть вважатися такими, що відновили дію норми, яка вже була визнана неконституційною та втратила чинність. 
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 30.10.2020 у справі №522/16881/17, від 09.02.2021 у справі №1640/2500/18, від 17.05.2021 у справі №343/870/17, від 10.09.2021 у справі №300/633/19 та від 24.09.2021 у справі №370/2610/17. 
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, здійснюючи перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019, обмежив її максимальним розміром, а також не виплатив позивачу індексацію пенсії, встановлену постановами Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 та від 24.02.2023 №168. 
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що чинне законодавство не наділяє органи Пенсійного фонду правом на власний розсуд визначати підстави та умови для обмеження пенсійних виплат. Відтак дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром та невиплати індексації суперечать вимогам частини другої статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі та у спосіб, передбачені законом. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у частині зобов`язання відповідача здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, а також провести з 01.03.2022 та з 01.03.2023 перерахунок і виплату пенсії з урахуванням індексації, передбаченої постановами Кабінету Міністрів України №118 та №168. 
Разом із тим колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача у подальшому «виплачувати пенсію», оскільки така вимога фактично спрямована на захист прав, які можуть бути порушені у майбутньому. 
Суд першої інстанції правильно виходив із того, що відповідно до статті 55 Конституції України та частини першої статті 2 КАС України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси особи, а не ймовірність їх можливого порушення у майбутньому. 
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції всебічно та повно з`ясував обставини справи, надав належну оцінку доказам, правильно застосував норми матеріального права та не допустив порушень норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги наведених висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

Т.Р. Вівдиченко