ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/8/26  Номер провадження 33/814/575/26	Головуючий у 1-й інстанції Просіна Я. В.  Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., із секретарем судового засідання Писаренко К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Осадчука А.В. – захисника в інтересах – ОСОБА_1 на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 березня 2026 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з постановою, водій ОСОБА_1 26.12.2025 року о 17 год 35 хв в м. Лубни на вул. Ярослава Мудрого (Леніна), буд. 47, керував автомобілем Jeep Grand Cherokee державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки у встановленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора ALCOTEST 6820, ARTA-0156, тест номер 4, результат 1,57 проміле. Огляд зафіксовано на технічному засобі відеозапису бодікамеру Motorola 907701 згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП. У зв`язку з чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся адвокат Осадчук А.В. – захисник в інтересах ОСОБА_1 в якій просить постанову відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що у судовому засіданні водій ОСОБА_1 заявив що алкоголю не вживав, з протоколом не згоден.
Вказує, що місцевий суд не надав правової оцінки бездіяльності патрульних поліцейських під час процедури огляду на стан сп`яніння, яка полягає у не фіксуванні такої процедури своїми камерами, оскільки огляд був проведений інспектором у присутності двох поліцейських, проте лише однією камерою відбувалось фіксування, яка не відображала важливих обставин огляду. 
Звертає увагу суду, що вимірювання під час огляду на стан сп`яніння за допомогою вимірювального приладу газоаналізатор alcotest 6820 arta - 0156 проводилося двічі. Перший раз прилад не показав присутність алкоголю у видихуваному ОСОБА_2 повітрі, проте інспектор вказав що ОСОБА_2 перервав подих у прилад і запропонував продути прилад повторно.
Вказує, що на відео зафіксовано, що водій ОСОБА_2 не переривав подих у мундштук приладу під час першого продування, та те що після першого вимірювання, інспектор прибрав вимірювальний пристрій з поля зору камери та протягом 45-ти секунд робив маніпуляції з приладом, після чого повернув прилад у поле зору камери та запропонував водію знов видихувати повітря у мундштук, але вже без пробного тестування повітря.
Вважає, що дії інспектора є неприпустимими, а результати вимірювання сприймаються як сумнівний доказ, слугує на користь особи яка оглядається, а результати подальшого вимірювання викликають сумніви.
Також зазначає, що акт огляду не містить дати його складання, що викликає сумнів у визначенні дати та часу остаточного складання цього акту саме у день огляду водія та має бути визнаним недопустимим доказом.
Вказує, що ОСОБА_1 зазначив, що акт огляду не отримував та не відмовлявся його отримати у день його складання, але в судовому засіданні інспектор Торовик визнав, що не надав ОСОБА_1 цей акт, у зв`язку з відсутністю відповідного клопотання з боку водія, у зв`язку з чим вважає такі дії інспектора неприпустимими.
Крім того зазначає, що місцевий суд не взяв до уваги походження запаху алкоголю, оскільки на відео інспектор почув такий запах коли оглядав багажник авто, у якому лежала ємність з зимовим омивачем скла, яка була не щільно закрита. Частина цієї рідини просочувалась на простирадло та на ковдру багажника звідки і відчувався запах алкоголю.
Також вказує, що рідина рожевого кольору, яка містилась в ємкості омивача, згідно протоколу експертного дослідження містить більше 30% етилового спирту та має виражений запах спирту, а ОСОБА_1 брав своїми руками мокру ковдру, а потім такими руками тримав прилад вимірювання алкоголю, таким чином каплі етилового спирту з рук водія потрапили на корпус вимірювального пристрою та ті самі каплі етилового спирту потрапили до рук інспектора, оскільки інспектор також тримав його своїми руками.
Зазначає, що місцевий суд безпідставно визнав сфальсифікованими результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння зазначені у Висновку № 1157 від 26.12.2025, складений лікарем КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» ОСОБА_3 , оскільки судом не здійснено будь-яких заходів для їх перевірки.
Крім того просить врахувати, що ОСОБА_1 є ветераном служби, що відзначений багатьма державними нагородами та працює на посаді командира автомобільного взводу роти охорони та обслуговування військової частини, тому позбавлення ОСОБА_1 водійських прав вплине не тільки на нього особисто, а також вплине на втрату військовою частиною дорогоцінного часу для заміщення та підготовки іншого фахівця.
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки повний текст постанови суду проголошений 10 березня 2026 року, проте отримано ОСОБА_1 поштовим відправленням Укрпошта 16 березня 2026 року.

Будучи належним чином повідомленими, ОСОБА_1 та його захисник Осадчук А.В. в судове засідання не з`явилися. Коваленко О.В. звернувся до суду із заявою про здійснення апеляційного розгляду без його участі та без участі захисника.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
При розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_1 та його захисник Осадчук А.В. були присутні під час розгляду справи, а зі змістом постанови могли ознайомитися 16.03.2026 після отримання її копії.
В подальшому апеляційну скаргу захисник Осадчук А.В. подав 25.03.2026, тобто протягом 10 днів з моменту коли йому стало відомо про мотиви прийнятого рішення.
За таких обставин, вважаю причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції поважною, а тому клопотання захисника Осадчука А.В. підлягає задоволенню.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП досліджені обставини справи в їх сукупності та встановлений факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Таких висновків суд дійшов на підставі сукупних та взаємоузгоджених між собою доказів: протоколу про адміністративне правопорушення від 26.12.2025 серії ЕПР1 № 551572; акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатів тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 6820 від 26.12.2025, відповідно до яких ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння з результатом 1,57 проміле; направлення до КП «ЛЛІЛ» ЛМР за адресою м. Лубни, вул. П`ятикопа, 26 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.12.2025; відеозапису події.
Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем Jeep Grand Cherokee державний номерний знак НОМЕР_1 за викладених у протоколі та постанові суду обставин, був зупинений працівниками поліції у зв`язку з перевіркою орієнтування.
Поряд із цим, суд не надає оцінку підставам зупинки транспортного засобу, оскільки зазначене перебуває поза межами предмету розгляду по даній справі.
В ході спілкування із ОСОБА_1 , у поліцейських виникли підозри про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, про ознаки якого було повідомлено водія - запах алкоголю з порожнини рота.
Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням приладу Drager, на що ОСОБА_1 погодився.
Слід звернути увагу, що встановлення ознак сп`яніння, що є підставою для направлення особи для проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до чинного законодавства відноситься до компетенції поліцейського, а не суду.
Згідно з п.п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За результатами огляду за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння з показником 1,57 проміле.
Відповідно до акту огляду (а.с. 6), ОСОБА_1 погодився із наведеним вище результатом, про що мається його підпис, що також підтверджується відеозаписом на бодікамеру поліцейського.
Щодо відсутності в Акті огляду на стан сп`яніння дати його складання, то вказані заперечення є безпідставними, оскільки наявний у справі акт відповідає Додатку 2 до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 10 розділу ІІ) і в ньому відсутня відповідна графа.
Відомості зазначені у Акті, який долучений згідно з п. 10 розд. ІІ Інструкції до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 551572 від 26.12.2025, цілком відповідають обставинам, зафіксованим у протоколі та на відеозаписі події.
ОСОБА_1 було роз`яснено порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, наслідки відмови від такого огляду, можливість пройти огляд в закладі охорони здоров`я.
Крім того, водієві було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст. 268 КУпАП.
Отже, істотних порушень правил проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та порядку його оформлення, які б впливали на правильність висновків суду, під час апеляційного розгляду встановлено не було.
В той же час, надуманими є ствердження захисника про спотворення результатів огляду, оскільки вони нічим не підтверджені та не мають під собою належним чином вмотивованого підґрунтя.
Дійсно, ОСОБА_1 двічі виконував видих повітря за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 № ARTA-0156, оскільки з першого разу йому не вдалося видихнути повітря в необхідному об`ємі відповідно до вказівок посадової особи - поліцейського.
Зауваження про те, що в момент коли поліцейський налаштовував прилад Drager для здійснення повторного заміру, останній зник з поля зору камери, а отже неможливо достовірно встановити чи здійснювалися щодо приладу додаткові маніпуляції з метою спотворити результати, є безпідставними, оскільки даний прилад перебував в постійному полі зору ОСОБА_1 та ним жодних зауважень з цього приводу не висловлювалося.
Тим більше, водієві пропонувалося пройти огляд в закладі охорони здоров`я, щоб розвіяти будь-які наявні сумніви щодо результатів огляду на місці зупинки транспортного засобу, однак ОСОБА_1 від проходження такого огляду відмовився, погодившись із встановленим результатом. Тобто фактично визнав, що він вживав алкогольні напої та перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Нічим не підтвердженою є і версія сторони захисту щодо можливого потрапляння спиртовмісної рідини омивача скла на газоаналізатор або мундштук, що могло вплинути на результати огляду.
Так, етиловий спирт є летючою речовиною, яка швидко випаровується.
Як встановлено з відеозапису, під час демонстрації поліцейським багажного відділення свого автомобіля, ОСОБА_1 дійсно торкався ємності з рідиною, яка може бути омивачем скла. Явних слідів підтікання рідини, на відеозаписі не зафіксовано.
Однак, з того моменту і до початку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння пройшло понад 30 хвилин, що навіть за умови потрапляння спиртовмісної рідини на руки ОСОБА_1 , факт чого не знайшов свого підтвердження, зазначене виключає можливість її потрапляння в подальшому на газоаналізатор або мундштук з рук водія через тривалий проміжок часу, що пройшов між вказаними подіями.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичного закладу, де пройшов огляд на стан сп`яніння, в результаті якого він не перебував в стані сп`яніння, не можуть братися до уваги, оскільки такий огляд проведений поза межами передбаченої законом процедури та часу, в межах якого огляд проводиться.
З приводу долучення до справи записів з бодікамери одного поліцейського, тоді як на місці події перебували й інші поліцейські, то вказане не суперечить вимогам ст. 251 КУпАП, якою передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Положення ст. 266 КУпАП також не передбачають долучення до справи відеозаписів з бодікамер усіх поліцейських, які були присутні на місці огляду, а лише містить вказівку про те, що під час проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`янні, поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
В той же час, приймаючи наявний в справі відеозапис як доказ обставин, що інкримінуються ОСОБА_1 , апеляційний суд керується вимогами ст. 252 КУпАП та вважає, що він є достатнім для повного та об`єктивного встановлення дійсних обставин справи, записаний на технічний засіб – бодікамеру поліцейського, який безпосередньо здійснював огляд ОСОБА_1 .
Щодо відомостей про особу ОСОБА_1 , а саме характеристики з місця служби, наявність нагород за сумлінну службу в Збройних Силах України, то вони підлягають безумовному врахуванню, проте не впливають на призначене стягнення, яке є безальтернативним.
Враховуючи наведене, вважаю доведеним вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому рішення суду першої інстанції є законним та належним чином мотивованим, у зв`язку із чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Осадчука А.В. – захисника в інтересах ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу адвоката Осадчука А.В. – захисника в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 березня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду       Н.М. Харлан