ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

25 травня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/17886/24
Головуючий у першій інстанції – Косенко О. Д.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/11/26

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді: Скрипки А.А.
суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.
секретар: Зеляк Ю.Г.

сторони:
позивач: Акціонерне товариство ”Універсал Банк”
відповідач: ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства ”Універсал Банк” на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Косенка О.Д. від 24 лютого 2025 року, місце ухвалення заочного рішення - м. Чернігів, у справі за позовом Акціонерного товариства ”Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року Акціонерне товариство ”Універсал Банк” звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг ”Monobank” від 19.11.2019 року у розмірі 11 936 грн. 80 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, станом на 25.10.2024 року. Також позивач ставив питання про стягнення із відповідача на свою користь понесені судові витрати за подання позовної заяви. Вимоги заявленого позову Акціонерне товариство ”Універсал Банк” обґрунтовувало тим, що ”Monobank” - це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Позивач зазначав, що 19.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до банку, з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 19.11.2019 року. Позивач зазначав, що приєднання до Умов i Правил здійснюється фізичними особами шляхом підписання Анкети-заяви у паперовому або електронному вигляді, що надається банком. Позивач стверджував, що своїм підписом на Анкеті-заяві відповідач беззастережно підтвердив, що на момент її підписання він ознайомився із текстом Умов i Правил, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту, Тарифами, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб та інших додатків, повністю зрозумів їх зміст, погоджується із викладеним, розуміє свої права та обов`язки, в тому числі, право відмовитися від отримання рекламних матеріалів засобами дистанційних каналів комунікації. Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. За доводами позивача, підписавши Анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, які складають договір, та зобов`язується виконувати його умови. Позивач вказує, що на підставі укладеного договору, відповідач отримав кредит у розмірі до 100 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, передбаченому Умовами. Позивач стверджує, що банк свої зобов`язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. При цьому, відповідач ОСОБА_1 , всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, істотно порушив умови кредитного договору. Позивач зазначає, що станом на 25.10.2024 року, відповідач за укладеним із позивачем договором має заборгованість в сумі - 11 936 грн. 80 коп., яка складається із наступного: 11 936 грн. 80 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом; 0,00 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за пенею; 0,00 грн. - заборгованість за порушення грошового зобов`язання. За доводами позивача, станом на час звернення до суду з даним позовом, відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням прав та інтересів позивача, та стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду для стягнення вищевказаної заборгованості за кредитним договором у судовому порядку. 

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.02.2025 року позов Акціонерного товариства ”Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ”Універсал Банк” заборгованість за договором про надання банківських послуг ”Monobank” б/н від 19.11.2019 року, станом на 25.10.2024 року, у розмірі 9 760 грн. 59 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ”Універсал Банк” у відшкодування сплаченого судового збору 2 476 грн. В іншій частині позовних вимог, судом відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство ”Універсал Банк” просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції від 24.02.2025 року по справі № 750/17886/24, в частині відмови у стягненні тіла кредиту в розмірі 2 176 грн. 21 коп., та задовольнити позовні вимоги АТ ”Універсал Банк” в повному обсязі, стягнувши з ОСОБА_1 на користь АТ ”Універсал Банк” заборгованість за договором про надання банківських послуг ”Monobank” від 19.11.2019 року у розмірі 11 936 грн. 80 коп., станом на 25.10.2024 року, розподілити судові витрати. Доводи апеляційної скарги АТ ”Універсал Банк” вказують, що під час ухвалення оскаржуваного заочного рішення від 24.02.2025 року, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Доводи апеляційної скарги зазначають, що особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Умови, опубліковані на офіційному сайті банку, є постійно доступними для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms, що включають тарифи, паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank. За доводами апелянта, згідно із доданими до позовної заяви Умовами з сайту https://www.monobank.ua/terms, вбачається, що редакція доданих правил була затверджена протоколом правління № 45 від 07.11.2019 року та самі Умови та Правила були дійсні в період з 08.11.2019 року по 27.11.2019 року. Анкету-заяву клієнтом було підписано 19.11.2019 року, і відповідно, саме в цей період були дійсні Правила в редакції від 07.11.2019 року. Апелянт вказує, що відповідач на час підписання анкети-заяви не міг бути ознайомлений із будь-якими іншими правилами. Так, як вбачається із Умов і Правил (п. 8 розділу II), базова відсоткова ставка за користування кредитними коштами становить 3,2% в місяць (38,4% річних). Згідно п.7.1. Розділу І Умов, сторони погодили наступний порядок внесення змін до договору: в частині розділів (положень) Умов і Правил обслуговування фізичних осіб в АТ ”Універсал Банк” при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які містять елементи договору про споживче кредитування та/або договору банківського вкладу (депозиту), зміни вносяться за згодою сторін. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що у самому мобільному додатку monobank також містяться Тарифи, а також Тарифи є розміщеними на офіційному сайті АТ ”Універсал Банк” та знаходяться в загальному доступі. Доводи апеляційної скарги стверджують, що із використанням власного пін-коду відповідач по справі має цілодобовий доступ до тарифів, а отже, відповідач по справі, мав та має реальну можливість із ними ознайомлюватись, крім того, необхідно врахувати саму специфіку договору monobank, який не є договором Приватбанку. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскільки проект ”monobank” не є ідентичним кредитним карткам, виданим АТ ”Приватбанк”, висновок постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, не підлягає до застосування щодо правовідносин, які виникли між АТ ”Універсал Банк” та ОСОБА_1 . За доводами апелянта, згідно п. 2 Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг monobank, відповідач вказав, що погоджується з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до даного пункту, відповідач підтверджує отримання примірника договору, підтверджує своє ознайомлення з його умовами, підтверджує укладення договору, зобов`язується виконувати його умови. Апелянт вказує, що враховуючи, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і Правила, які включають тарифи, були надані відповідачу саме через мобільний додаток, то ОСОБА_1 був ознайомлений саме із Правилами, які діяли на дату підписання анкети-заяви, тобто, із з Правилами в редакції від 07.11.2019 року. При цьому, жодних звернень про неотримання Умов, чи ознайомлення з іншими умовами ніж ті, що надані банком, відповідачем не надано. Апелянт стверджує, що згідно із п. п. 2.3. п.2 Розділу І Умов, своїм підписом на Анкеті-Заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного Договору, він ознайомився з текстом розділів, пунктів, підпунктів цих Умов і Правил обслуговування фізичних осіб в АТ ”Універсал Банк” при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Паспорту споживчого кредиту, Прогнозованого графіку щомісячних платежів та всіма умовами інших частин договору, повністю зрозумів їх зміст та погоджується із викладеним. Апелянт звертає увагу, що згідно п. 5.9. Розділу ІІ Умов, на суму наданого кредиту банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту. Відповідно п.5.23. п. 5 Розділу ІІ Умов, кредит збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому, банк надає кредит згідно із договором, у розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме, відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі, згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього договору. Згідно п. 5.28. Розділу ІІ Умов, клієнт уповноважує банк списувати кошти з будь-яких рахунків клієнта, в т.ч., використовувати залишки на його рахунках, в якості забезпечення зобов`язань клієнта перед банком. Аналогічні умови передбачені в п.10 Анкети-заяви. Отже, кредит збільшується на суму заборгованості за відсотками не у всіх випадках, а лише у разі, якщо в момент оплати заборгованості на рахунку клієнта відсутня необхідна сума коштів для здійснення такого платежу, внаслідок чого банк, на виконання вимог 5.23. п. Розділу І Умов, надає кредит у розмірі заборгованості по відсотках, та за рахунок кредитних коштів здійснюється оплата заборгованості. Тобто, у розрахунку заборгованості вірно зазначено, що відповідач має заборгованість лише зі сплати тіла кредиту, оскільки відсотки були погашені за рахунок кредитних коштів. Враховуючи, що особа користувалася платіжною карткою, знімала готівку через банкомати, переказувала платежі, сплачувала за товари та погодилась із тарифами банку, то відсутні підстави для звільнення відповідача від обов`язку виконати грошові зобов`язання та повернути кредитні кошти.

Відповідно до приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За даних обставин, заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.02.2025 року переглядається апеляційним судом у оскаржуваній апелянтом частині, тобто, в частині відмови судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства ”Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення тіла кредиту в розмірі 2 176 грн. 21 коп., за договором про надання банківських послуг ”Monobank” б/н від 19.11.2019 року. 

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства ”Універсал Банк” на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.02.2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства ”Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони даного спору належним чином повідомлені про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що АТ ”Універсал Банк” має проект ”Monobank”, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки ”Monobank”. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту ”Monobank” є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, який виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

19.11.2019 року ОСОБА_1 власноручно підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (а.с.6). У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, складають договір надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, які складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Згідно із п.6 вказаної Анкети-заяви, відповідач погодився вважати наведений зразок свого власноручного підпису або його аналоги (у тому числі, електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку. Відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку, з метою засвідчення його дій, згідно із договором. Пунктом 11 Анкети-заяви встановлено, що все листування щодо цього договору здійснюється через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. Згідно із положеннями даної Анкети-заяви, ОСОБА_1 просив відкрити поточний рахунок в АТ ”Універсал Банк” на його ім`я.

До позовної заяви позивачем додано роздруківку Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ ”Універсал Банк” при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів - додаток № 95 до розпорядження протокол №49 від 22.08.2013 року (а.с.7-23), і копія даного документу не містить в собі підпису відповідача.

Позивачем до позовної заяви також додано роздруківки документів під назвою ”Чорна картка monobank” від 12.08.2020 року, від 21.10.2024 року, які у додатку до позову вказані, як ”Тарифи Чорної картки monobank” (а.с. 24-26).

Судом в ході розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, що жоден із вищевказаних документів не містить в собі підпису чи електронного підпису відповідача ОСОБА_1 .

За твердженнями позивача, банк свої зобов`язання за укладеним із відповідачем договором, виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором. Позивач вказує, що відповідач ОСОБА_1 , всупереч умовам укладеного договору, не виконав належним чином покладені на нього обов`язки перед банком, істотно порушив умови кредитного договору. Станом на 25.10.2024 року, у відповідача за укладеним із АТ ”Універсал Банк” договором, наявна заборгованість в сумі - 11 936 грн. 80 коп., яка складається із наступного: 11 936 грн. 80 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом; 0,00 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 0,00 грн. - заборгованість за порушення грошового зобов`язання, що підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості за договором №б/н від 19.11.2019 року, укладеним між АТ ”Універсал Банк” та ОСОБА_1 (а.с.27-28).

Із виписки про рух коштів за період з 19.11.2019 року по 25.10.2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 за вказаний хронологічний період користувався кредитною карткою, чим підтвердив свою згоду на встановлення банком кредитного ліміту та надання кредитних коштів (а.с.29-80).

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.02.2025 року позов Акціонерного товариства ”Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ”Універсал Банк” заборгованість за договором про надання банківських послуг ”Monobank” б/н від 19.11.2019 року, станом на 25.10.2024 року, у розмірі 9 760 грн. 59 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ”Універсал Банк” у відшкодування сплаченого судового збору 2 476 грн. В іншій частині позовних вимог, судом відмовлено. Як вбачається із заочного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.02.2025 року, частково задовольняючи позов Акціонерного товариства ”Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг ”Мonobank” від 19.11.2019 року, у розмірі 9 760 грн. 59 коп., яка виникла станом на 25.10.2024 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт отримання відповідачем та використання кредитних коштів підтверджений належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим, на підставі вимог ч.2 статті 530 ЦК України, право позивача на повернення фактично отриманих боржником коштів, має бути судом захищено. Суд першої інстанції зазначив, що банком заявлена до стягнення заборгованість за договором, яка утворилася станом на 25.10.2024 року у розмірі 11 936 грн. 80 коп., та яка складається із заборгованості за тілом кредиту. Разом з тим, із розрахунку заборгованості вбачається, що до тіла кредиту включені нараховані відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом, у розмірі 2 176 грн. 21 коп. Вказані відсотки, відповідно до виписки із особового рахунку позичальника про рух коштів, відображалися позивачем на дебетному рахунку відповідача, тобто, фактично на їх розмір збільшувалася сума кредитних зобов`язань відповідача перед банком (тіло кредиту). При цьому, надані позивачем документи не містять підтверджень, що саме ці Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ ”Універсал Банк” при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank розумів позичальник та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву до договору надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, і щодо процентів та відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у заявлених позивачем до стягнення розмірах і порядках нарахування. Посилання позивача на ознайомлення відповідачем із вказаними банківськими документами та погодження із їх змістом, шляхом їх підписання цифровим підписом у мобільному додатку, без надання відповідних доказів, судом першої інстанції не прийнято до уваги, оскільки будь-яка дія користувача додатком фіксується у відповідній програмі та у подальшому оброблюється спеціалістами банку. Із посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.05.2022 у справі №393/126/20, суд першої інстанції також відхилив посилання банку на паспорт споживчого кредиту, доданий позивачем до позовної заяви. При цьому, суд першої інстанції звернув увагу, що єдиним документом, із наданих позивачем до суду, який містить підпис відповідача, є Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг від 19.11.2019 року, у якій взагалі не згадується про обов`язок відповідача сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. При цьому, Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ ”Універсал Банк” при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, підпису відповідача в собі не містять. Два документи під назвою ”Чорна картка monobank”, які у додатку до позову вказані, як ”Тарифи Чорної картки monobank”, також не підписані відповідачем, до того ж, вони датовані: 12.08.2020 року та 21.10.2024 року, тобто, відповідач на час укладення договору не міг бути ознайомленим із цими редакціями документів та керуватися вказаною у них інформацією, і тому, належними доказами дані документи не являються, оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування. Разом з тим, суд першої інстанції встановив, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, а тому дані грошові кошти підлягають стягненню із відповідача на користь позивача у розмірі простроченої заборгованості за тілом кредиту, без врахування відсотків, нарахованих позивачу за відсутності доказів узгодження з ним порядку та розміру такого нарахування. При обрахуванні розміру такого стягнення, судом першої інстанції взято до уваги визначений позивачем у розрахунку та підтверджений випискою по особовому рахунку відповідача залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом, у розмірі 11 936 грн. 80 коп., від якого, як визначив суд першої інстанції, необхідно відняти 2 176 грн. 21 коп. - безпідставно нарахованих процентів, що становитиме - 9 760 грн. 59 коп. Саме вказану суму заборгованості суд першої інстанції вважав за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача. У відповідності до положень ч.1, ч.2 статті 141 ЦПК України, судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відшкодування судових витрат по сплаті судового збору, у розмірі 2 476 грн. 

Доводи апеляційної скарги АТ ”Універсал Банк” вказують, що під час ухвалення оскаржуваного заочного рішення від 24.02.2025 року, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Доводи апеляційної скарги зазначають, що особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Умови, опубліковані на офіційному сайті банку, є постійно доступними для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms, що включають тарифи, паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank. За доводами апелянта, згідно із доданими до позовної заяви Умовами з сайту https://www.monobank.ua/terms, вбачається, що редакція доданих правил була затверджена протоколом правління № 45 від 07.11.2019 року та самі Умови та Правила були дійсні в період з 08.11.2019 року по 27.11.2019 року. Анкету-заяву клієнтом було підписано 19.11.2019 року, і відповідно, саме в цей період були дійсні Правила в редакції від 07.11.2019 року. Апелянт вказує, що відповідач на час підписання анкети-заяви не міг бути ознайомлений із будь-якими іншими правилами. Так, як вбачається із Умов і Правил (п. 8 розділу II), базова відсоткова ставка за користування кредитними коштами становить 3,2% в місяць (38,4% річних). Згідно п.7.1. Розділу І Умов, сторони погодили наступний порядок внесення змін до договору: в частині розділів (положень) Умов і Правил обслуговування фізичних осіб в АТ ”Універсал Банк” при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які містять елементи договору про споживче кредитування та/або договору банківського вкладу (депозиту), зміни вносяться за згодою сторін. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що у самому мобільному додатку monobank також містяться Тарифи, а також Тарифи є розміщеними на офіційному сайті АТ ”Універсал Банк” та знаходяться в загальному доступі. Доводи апеляційної скарги стверджують, що із використанням власного пін-коду відповідач по справі має цілодобовий доступ до тарифів, а отже, відповідач по справі, мав та має реальну можливість із ними ознайомлюватись, крім того, необхідно врахувати саму специфіку договору monobank, який не є договором Приватбанку. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскільки проект ”monobank” не є ідентичним кредитним карткам, виданим АТ ”Приватбанк”, висновок постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, не підлягає до застосування щодо правовідносин, які виникли між АТ ”Універсал Банк” та ОСОБА_1 . За доводами апелянта, згідно п. 2 Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг monobank, відповідач вказав, що погоджується з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до даного пункту, відповідач підтверджує отримання примірника договору, підтверджує своє ознайомлення з його умовами, підтверджує укладення договору, зобов`язується виконувати його умови. Апелянт вказує, що враховуючи, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і Правила, які включають тарифи, були надані відповідачу саме через мобільний додаток, то ОСОБА_1 був ознайомлений саме із Правилами, які діяли на дату підписання анкети-заяви, тобто, із з Правилами в редакції від 07.11.2019 року. При цьому, жодних звернень про неотримання Умов, чи ознайомлення з іншими умовами ніж ті, що надані банком, відповідачем не надано. Апелянт стверджує, що згідно із п. п. 2.3. п.2 Розділу І Умов, своїм підписом на Анкеті-Заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного Договору, він ознайомився з текстом розділів, пунктів, підпунктів цих Умов і Правил обслуговування фізичних осіб в АТ ”Універсал Банк” при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Паспорту споживчого кредиту, Прогнозованого графіку щомісячних платежів та всіма умовами інших частин договору, повністю зрозумів їх зміст та погоджується із викладеним. Апелянт звертає увагу, що згідно п. 5.9. Розділу ІІ Умов, на суму наданого кредиту банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту. Відповідно п.5.23. п. 5 Розділу ІІ Умов, кредит збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому, банк надає кредит згідно із договором, у розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме, відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі, згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього договору. Згідно п. 5.28. Розділу ІІ Умов, клієнт уповноважує банк списувати кошти з будь-яких рахунків клієнта, в т.ч., використовувати залишки на його рахунках, в якості забезпечення зобов`язань клієнта перед банком. Аналогічні умови передбачені в п. 10 Анкети-заяви. Отже, кредит збільшується на суму заборгованості за відсотками не у всіх випадках, а лише у разі, якщо в момент оплати заборгованості на рахунку клієнта відсутня необхідна сума коштів для здійснення такого платежу, внаслідок чого банк, на виконання вимог 5.23. п. Розділу І Умов, надає кредит у розмірі заборгованості по відсотках, та за рахунок кредитних коштів здійснюється оплата заборгованості. Тобто, у розрахунку заборгованості вірно зазначено, що відповідач має заборгованість лише зі сплати тіла кредиту, оскільки відсотки були погашені за рахунок кредитних коштів. Враховуючи, що особа користувалася платіжною карткою, знімала готівку через банкомати, переказувала платежі, сплачувала за товари та погодилась із тарифами банку, то відсутні підстави для звільнення відповідача від обов`язку виконати грошові зобов`язання та повернути кредитні кошти.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 18.05.2022 року у справі №697/302/20, провадження №61-2498св22.

Із прийняттям Закону України ”Про електронну комерцію”, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 вказаного вище Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 статті 11 даного Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, згідно ч.12 статті 11 Закону №675-VIII.

Приписами статті 12 вказаного Закону регламентовано підпис у сфері електронної комерції. 

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач користувався кредитними коштами, про що свідчить банківська виписка по рахунку ОСОБА_1 про рух коштів по картці, з якої вбачається, що відповідач розраховувався кредитною карткою, поповнював мобільний рахунок, здійснював перерахування на інші платіжні картки, знімав готівку в банкоматах, а також частково здійснював погашення кредиту, проте, повністю свої зобов`язання щодо своєчасного повернення грошових коштів не виконав, у зв`язку з чим, відбулося утворення кредитної заборгованості. 

Положеннями ч.1, ч.2 статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їх волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до частин 1-3 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом статей: 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Правилами ч.1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до положень ч.1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції, законодавчо врегульовано, в тому числі, і Законом України ”Про електронну комерцію”. 

Згідно із п.1, п.5 ч.1 статті 3 Закону України ”Про електронну комерцію”, електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин: 1-6 статті 11 Закону України ”Про електронну комерцію”, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. 

Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. 

Приписами статті 12 Закону України ”Про електронну комерцію” регламентовано підпис у сфері електронної комерції.

Аналізуючи викладене вище, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті: 205, 207 ЦК України).

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Необхідно зазначити, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення 19.11.2019 року між сторонами даного спору кредитного договору та отриманням відповідачем кредитних коштів.

Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг від 19.11.2019 року, була підписана ОСОБА_1 особисто. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що факт отримання відповідачем та використання кредитних коштів підтверджено у справі належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим, на підставі вимог ч. 2 статті 530 ЦК України, право позивача на повернення фактично отриманих боржником коштів має бути захищено судом. 

Разом з тим, необхідно зазначити, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку - АТ ”Універсал Банк”).

Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим, банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. За даних обставин, з огляду на зміст статей: 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, із якими він ознайомлений.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 19.11.2019 року, посилався на Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ ”Універсал Банк” при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які розміщені на відповідному сайті банку, як на невід`ємну частину укладеного договору.

Проте, із матеріалів справи не вбачається, що саме з даними Умовами та правилами обслуговування фізичних осіб в АТ ”Універсал Банк” при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, відповідач ОСОБА_1 ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву, а також із матеріалів справи не вбачається, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, і щодо користування кредитними коштами та щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, і саме у зазначених в цих документах, які додані банком до матеріалів справи, розмірах і порядках нарахування.

У даному випадку, також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 статті 634 ЦК України, за змістом якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ ”Універсал Банк” при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які розміщені на офіційному сайті позивача, змінювались АТ ”Універсал Банк”.

За даних обставин та без наданих позивачем підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ ”Універсал Банк” при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, відсутність у Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг відповідної домовленості сторін про сплату пені та комісії за користування кредитними коштами, надані суду позивачем Умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ ”Універсал Банк” при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, не можуть розцінюватись, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що надані суду позивачем Умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ ”Універсал Банк” при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, достовірно не підтверджують вказаних вище обставин.

Вищезазначене узгоджується із правовими висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19.

Надані позивачем Умови і правила обслуговування при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|UniversalBank, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору і щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником. А також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та його приєднання, як другої сторони, до запропонованого договору.

Отже, сама по собі підписана відповідачем Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, які підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, оскільки така Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг щодо карткових продуктів, не може розцінюватись, як стандартна (типова) форма кредитного договору.

Вирішуючи питання про розмір заборгованості за договором про надання банківських послуг, який підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що стягненню підлягає саме сума неповернутих відповідачем позивачу коштів.

Доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України ”Про бухгалтерський облік та фінансову звітність”. Згідно із даними положеннями Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 року №75 (із наступними змінами), виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватись судом у сукупності із іншими доказами.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18, провадження №61-9618св19.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором від 19.11.2019 року та виписки про рух коштів по картці ОСОБА_1 вбачається, що тіло кредиту було збільшено за рахунок включення відсотків на загальну суму - 2 176 грн. 21 коп. За даних документально підтверджених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення вимог заявленого до ОСОБА_1 позову, а саме, в сумі 9 760 грн. 59 коп., виходячи із розрахунку: 11 936 грн. 80 коп. - 2 176 грн. 21 коп. = 9 760 грн. 59 коп. Правильність проведеного судом першої інстанції розрахунку, апелянтом не спростована.

Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 

Оскільки доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування заочного рішення суду першої інстанції від 24.02.2025 року, у оскаржуваній апелянтом частині, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі документально підтверджених з`ясованих фактичних обставин справи, підтверджених тими доказами, які були досліджені в ході судового розгляду даної справи, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу Акціонерного товариства ”Універсал Банк” - залишити без задоволення, а заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.02.2025 року, у оскаржуваній апелянтом частині, залишити без змін.

Відповідно до приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, у неоскаржуваній апелянтом частині, заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.02.2025 року, апеляційним судом не переглядається.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства ”Універсал Банк” - залишити без задоволення.

Заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24 лютого 2025 року, у оскаржуваній частині, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 25.05.2026 року.

Головуючий: Судді: