Справа № 736/2806/25
Номер провадження 2/736/156/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року	м. Корюківка	

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі: 
головуючої судді – Пархомчук Т.В.,
за участі секретаря – Крапивної Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань суду у м. Корюківка без фіксації судового процесу, в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

АТ «Облтеплокомуненерго» 11.11.2025 звернулось до суду та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Облтеплокомуненерго» заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення/послуг з постачання теплової енергії в сумі 11899 грн. 48 коп. за період з 01.10.2020 по 30.04.2025; заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії в суму 883 грн. 00 коп. за період з 01.11.2021 по 30.04.2025; витрати від інфляційних процесів в сумі 1627 грн. 11 коп., 3% річних в сумі 437 грн. 45 коп. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в сумі 3028,00 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що АТ «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» є виконавцем послуг з централізованого опалення/послуги з постачання теплової енергії, послуги з централізованого постачання гарячої води/ послуги з постачання гарячої води, для суб`єктів усіх форм власності, у тому числі і для споживачів в яких АТ «ОТКЕ» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. Будинок АДРЕСА_1 підключений до об`єднаної системи централізованого опалення. Будинок обладнано комерційним приладом обліку теплової енергії. Квартира АДРЕСА_2 у цьому будинку обладнана системою індивідуального опалення. До 01.11.2021 між АТ «ОТКЕ» та відповідачем діяв договір, розроблений відповідно до типового договору, що затверджений постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, текст якого було опубліковано в газеті «Деснянська правда» № 42 від 23.10.2014 для укладання його шляхом приєднання всіма споживачами послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води. В свою чергу з 01.11.2021 договірні відносини між АТ «ОТКЕ» та відповідачем врегульовані типовим індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії затверджений постановою КМУ № 830 від 21.08.2019. Згідно із п. 5 Типового індивідуального договору, обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії та складається зокрема з частини обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу з теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку. Обсяг теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення. Відповідно до п. 14 Правил № 830 відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньо будинковихсистем опалення будинку. У п.п. 13 п. 45 правил № 830 зазначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Плата за абонентське обслуговування нараховується всім споживачам. Споживач звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води (п. 33 правил № 830). Позивач вказує на те, що строк позовної давності не минув, оскільки через введення карантину та воєнного стану строк позовної даності було продовжено та зупинено, а тому на думку позивача строк позовної давності не пропущено. З огляду на зазначене, позивач вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Ухвалою суду 08.12.2025 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому судовому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи.
Відповідач у встановлений строк подав до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, пояснив, що у належній йому на праві власності квартирі встановлено індивідуальне опалення та відсутні квартині засоби обліку теплової енергії, тому обґрунтування позивачем своїх вимог пунктом 28 Правил 630 є безпідставними, а інші пункти Правил № 630 не передбачають оплату послуги з централізованого опалення місць загального користування у будинку у разі встановлення індивідуального опалення в квартирі. Відповідач вказує, що не приєднувався до опублікованого позивачем 01.10.2021 тексту публічного договору приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води, такого договору з позивачем я не підписував і не укладав, бо надаваними позивачем послугами теплопостачання з 2006 він не користується. Відповідач наполягає на тому, що наданий позивачем розрахунок суму боргу, але незрозуміло, звідки саме взялась нарахована позивачем сума боргу. відповідач вважає, що позивачем не доведено яким саме чином розподілялась між споживачами обсяги спожитих у багатоквартирному будинку послуг з теплопостачання. На думку відповідача безпідставними є вимоги позивача про стягнення з нього втрат від інфляційних процесів та 3% річних, оскільки відповідно до постанови КМУ від 05.03.2022 № 206 забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Також відповідач приєднав до матеріалів справи довідку Корюківської ЖЕК, відповідно до якої опалення місць загального користування та допоміжних приміщень не передбачені проектною документацією з побудови будинку по АДРЕСА_1 . Також відповідач просить застосувати до позовних вимог строк позовної давності.
Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що квартира відповідача є складовою багатоквартирного будинку, а відповідач власником цієї квартири, а отже співвласником багатоквартирного будинку. Таким чином, комори, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення відносяться до допоміжних приміщень, а тому є спільною сумісною власністю всіх квартир та нежитлових приміщень у таких будинках, а тому має нести витрати на утримання такого будинку.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. 
Відповідач, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-сайті «Судова влада України».
Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, де зазначено, що ОСОБА_1 володіє на праві власності квартирою за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі – продажу від 16.11.2012. (а.с. 5).
Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженого Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року.
Будинок АДРЕСА_1 підключений до об`єднаної системи централізованого опалення. Будинок обладнано комерційним приладом обліку теплової енергії. Квартира АДРЕСА_2 в даному будинку обладнана системою індивідуального опалення.
До 01.11.2021 між АТ «ОТКЕ» та відповідачем діяв договір, розроблений відповідно до Типового договору, що затверджений постановою КМУ від 21.07.2005 №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», який у відповідності до ч. 7 ст. 26 ЗУ «Про житлово- комунальні послуги» є договором приєднання. Текст типового договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, затверджений Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, опубліковано в газеті «Деснянська правда» № 42 від 23.10.2014, для укладання його шляхом приєднання всіма споживачами послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води.
Згідно з п. 28 Правил №630 споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 №359.
Обов`язок щодо оплати за централізоване опалення місць загального користування будинку передбачений пп.15 п.20 Договору, що діяв між споживачем та АТ «ОТКЕ», п. 28 Правил №630, підп 2.1.4. п. 2.1 Методики №359, ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», ч. 4 ст. 319 та ч. 1 ст. 382 Цивільного кодексу України, п. 6 ч. 1 ст. 1 та ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Обсяг відповідної комунальної послуги у спірний період визначався за допомогою вузла комерційного обліку, що встановлений у багатоквартирному житловому будинку, та розподілявся між всіма споживачами - мешканцями житлового будинку відповідно до положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правил №630.
Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання визначений за допомогою вузла комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії, включає зокрема, обсяги теплової енергії на опалення місць загального користування, забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання та розподіляється між всіма споживачами пропорційно опалюваній площі квартири.
При цьому, забезпечується загальний принцип пропорційності розподілу між споживачами обсягів спожитих комунальних послуг, що покладений в основу проведення нарахувань за послуги централізованого теплопостачання, а саме: обсяг відповідної комунальної послуги визначається за допомогою вузла комерційного обліку та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири. При розрахунку визначення витрат на опалення місць загального користування визначаючи споживачу кількість теплової енергії на опалення місць загального користування, у спірний період, та розраховуючи розмір оплати керувався Методикою №359.
25 січня 2019 року набула чинності методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315 (Методика №315). Натомість Методика №359 втратила чинність 25 січня 2019 року.
В свою чергу Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 22.11.2018 №315, позивачем не використовувалася у спірний період.
Пунктом 3 Розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2189-VІІІ установлено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.
Крім того, пунктом 3 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачається, що до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть визначити свій порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до положень статті 10 цього Закону, а також прийняти рішення про незастосування положень частини п`ятої статті 10 цього Закону при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку, будівлі.
Тобто, Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачає можливість оплати спожитої теплової енергії за опалення місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення навіть до затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.
Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц (провадження № 61-1716сво17).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В тому числі, згідно ч. 3 п. 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, власник, наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги.
З 01.11.2021 договірні відносини між АТ «ОТКЕ» та відповідачем були врегульовані Типовим індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії затверджений постановою КМУ №830 від 21.08.2019.
Пунктом 1 Типового індивідуального договору встановлено, що він є публічним договором приєднання, укладеним з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України та в порядку ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VІІІ.
АТ «ОТКЕ» 01.10.2021 опубліковано текст публічних договорів приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води на офіційному сайті http://new.teplo.cn.ua, який знаходиться у відкритому доступі.
Згідно п. 2 Типового індивідуального договору цей договір набуває чинності після 30 днів з моменту розміщення його на офіційному веб-сайті виконавця.
В тому числі відповідно до вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальні типові договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
Отже, з 01.11.2021 між позивачем та відповідачем діє Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.
Будинок обладнаний комерційним приладом обліку теплової енергії, відтак, згідно з п.11 Типового індивідуального договору, Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» розподіл обсягу наданих послуг здійснюється за даними комерційного засобу обліку.
Пунктом 5 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії встановлено, що обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з:
обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо;
частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;
та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.
Посилання відповідача на те, що він фактично не укладав договору з АТ «ОТКЕ», суд вважає безпідставними, оскільки Верховний Суд в постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 виснував про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.
Відповідно до п. 14 Правил №830 відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку.
У пп. 13 п. 45 Правил № 830 зазначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).
Стаття 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначає розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами, зокрема обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).
Відповідно до ч. 6 вказаної статті обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляються відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.
Згідно п. 11 Типового індивідуального договору обсяг спожитої послуги, визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315.
Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби здійснюється відповідно до Розділу IV Методики.
Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.
Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.
Згідно з пунктом 2.1.4 Методики загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника.
Як передбачено шостим розділом "Посібника та доповнення до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд…" КТМ 204 Україна 244-94, затвердженим Наказом Держбуду України від 30 лютого 2001 року № 82, втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача). Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.
Посилання відповідача на те, що опалення місць загального користування та допоміжних приміщень не передбачені проектною документацією будинку АДРЕСА_1 , про що йдеться в довідці Корюківської житлово-експлуатаційної контори суд не приймає до уваги, оскільки на запит суду Корюківською житлово-експлуатаційною конторою була надана відповідь, що у розпорядженні Корюківської ЖЕК перебуває лише технічний паспорт будинку АДРЕСА_1 . Проектна документація на будинок в Корюківській ЖЕК не передавалася та у її володінні не перебуває. Отже, суд критично ставиться до довідки Корюківській ЖЕК наданої відповідачем, оскільки за відсутності в Корюківській ЖЕК проектної документаціїх стверджуються відповідні відомості, що містяться лише в проекті.
Також, в Типових індивідуальних договорах передбачена абонентська плата. Це встановлено ч. 1 ст.1 Закону України « Про житлово-комунальні послуги».
Приписами п. 30 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:
плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, Правил з надання послуги з постачання гарячої води та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;
плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на, веб-сайті виконавця, http://new.teplo.cn.ua.
Плата за абонентське обслуговування нараховується всім споживачам. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води (п. 33 Правил № 830).
Плата за абонентське обслуговування, визначається відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії затверджених Постановою КМУ №830 від 21.08.2019, Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг» із змінами згідно постанови КМУ від 01.09.2021 №928.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат від інфляційних процесів в сумі 1627 грн. 11 коп. та 3% річних в сумі 437 грн. 45 коп., то суд вважає, що вони підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене правовідносини, що склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно до вказаної правової норми боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Закріплена в пункті 10 частини другої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у частині другій статті 625 ЦК.
Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
З огляду на вказане, суд приходить до висновку про обов`язок відповідача сплатити витрати від інфляційних процесів та 3% річних.
Щодо застосування строку звернення до суду, то суд вважає такі посилання відповідача необґрунтованими, виходячи з такого.
Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.
Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).
Водночас відповідно до п. 12 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Вказаний пункт Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України було доповнено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності з 02.04.2020.
Так само відповідно до п. 19 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України, який діяв до 04.09.2025, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Аналіз наведених норм говорить, що строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину у зв`язку з коронавірусною хворобою (COVID-19) та зупинено на час дії воєнного стану в Україні.
Перебіг строків позовної давності, які раніше були призупинені через карантин та воєнний стан, було остаточно поновлено з 4 вересня 2025 року на підставі Закону України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-IX.
Отже, трирічний строк звернення до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за період з жовтня 2020 року по квітень 2025 року був продовжений та зупинений до 04.09.2025 року та розпочав свій перебіг саме з цієї дати, а отже станом на 11.11.2025 (дата звернення позивача до суду) не збіг.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Виходячи з наведеного вище, окрім безумовної сплати суми заборгованості за послуги з централізованого опалення/послуг з постачання теплової енергії у розмірі 11899 грн. 48 коп. за прострочення виконання грошового зобов`язання, стягненню з відповідача підлягають суми: заборгованість за абонентське обслуговування за послугу постачання теплової енергії у сумі 883 грн. 00 коп., 3% річних - 437 грн. 45 коп. та інфляційних втрат - 1627 грн. 11 коп. (а.с. 9-13). Вказаний розрахунок не спростований іншою стороною.
Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ «Облтеплокомуненерго» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп.
На підставі викладеного статтями 10-13, 141, 223, 259, 263-265, 268, ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , МФО 353553, код ЄДРПОУ 03357671 в АТ «Ощадбанк») заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення/послуг з постачання теплової енергії за період з 01.10.2020 по 30.04.2025 в сумі 11899 (одинадцять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 48 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299, код ЄДРПОУ 03357671 в АТ КБ «Приватбанк») заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 30.04.2025 в сумі 883 (вісімсот вісімдесят три) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 , МФО 305299, код ЄДРПОУ 03357671 в АТ КБ «Приватбанк») витрати від інфляційних процесів в сумі 1627 (одну тисячу шістсот двадцять сім) грн. 11 коп., 3% річних в сумі 437 (чотириста тридцять сім) грн. 45 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 , МФО 305299, код ЄДРПОУ 03357671 в АТ КБ «Приватбанк») 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. судових витрат.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» (14000, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Реміснича, 55Б, код ЄДРПОУ: 03357671).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ).

Повне судове рішення складено 12.06.2026.

Суддя	Т.В.Пархомчук