Єдиний унікальний номер 448/967/26
Провадження № 3/448/479/26

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2026  місто Мостиська
Мостиський районний суд Львівської області у складі:
головуючої – судді – Гіряк С.І.
за участі секретаря судового засідання – Луцак Н.І.,
розглянувши матеріали справи, що надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ),  ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії, проживаючого у АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі КУпАП),
особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) – не з`явився,
безпосередньо після закінчення судового розгляду, виніс постанову про наступне
І. Опис обставин, установлених в ході розгляду справи
20.05.2026 року о 07 год. 40 хв. КАРЛТОН КРИСТОФЕР ВІЛЬЯМ ( ОСОБА_2 ) вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща поза пунктом пропуску через державний кордон на напрямку 502 прикордонного знаку на відстані 600 м. до лінії державного кордону, територія Шегинівської ОТГ Яворівського району Львівської області, внаслідок чого був затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б). 
Своїми діями гр. Сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії КАРЛТОН КРИСТОФЕР ВІЛЬЯМ ( ОСОБА_2 ) вчинив спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктом пропуску через державний кордон України, порушивши вимоги статті 9 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, вчинивши правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП.
ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.
Особа, що притягається до адміністративної відповідальності – КАРЛТОН КРИСТОФЕР ВІЛЬЯМ ( ОСОБА_2 ) в судове засідання не з`явився. Подав заяву, перекладену перекладачем – ОСОБА_3 на українську мову, в якій просить розглянути справу відносно нього без його присутності, вказав, що вину визнає, обіцяє законодавство України не порушувати. 
ІІІ. Застосоване судом законодавство при розгляді справи
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Згідно ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Як зазначено в ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Уст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.
При цьому, у відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.
Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Також, як у справі «Бакланов проти росії» (рішення від 9 червня 2005), так і в справі «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
Суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Диспозиція частини 1 статті 204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Частинами 1 та 2 статті 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.
Частиною 3 статті 9 вказаного Закону визначено що, пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.
ІV. Висновки суду.
Факт вчинення КАРЛТОН КРИСТОФЕР ВІЛЬЯМ ( ОСОБА_2 ) вищевказаного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серій ЗхРУ №004649Е від 21.05.2026; протоколом про адміністративне затримання від 20.05.2026; протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 20.05.2026; довідкою щодо затримання 1 громадянина Великої Британії на ділянці ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 Прикордонного загону від 20.05.2026; рапортом інспектора прикордонної служби вищої категорії – начальника 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) штаб-сержанта ОСОБА_4 від 20.05.2026, заявою КАРЛТОН КРИСТОФЕР ВІЛЬЯМ ( ОСОБА_2 ) від 20.05.2026 та іншими документами, доданими до протоколу.
При цьому судом враховується також те, що КАРЛТОН КРИСТОФЕР ВІЛЬЯМ ( ОСОБА_2 ) дії працівників прикордонної служби щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржували, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього суду не скеровували.
Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходжу до переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.204-1 КУпАП.
V. Накладення адміністративного стягнення
Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, не встановлено.
Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, не встановлено.
Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд відповідно до статті 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 2 (дві) доби, що за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Оскільки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) був затриманий 20.05.2026 (на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення), то такому необхідно зарахувати час адміністративного затримання в строк відбування адміністративного арешту та вважати призначене йому адміністративне стягнення відбутим.
VІ. Судові витрати
Згідно вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Оскільки, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, тобто ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, то вважаю за необхідне стягнути з останнього судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Керуючись ч.1 ст.204-1, ст.ст. 33, 34, 35, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд 
п о с т а н о в и в:
1. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ),  ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити йому адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 2 (дві) доби.
2. Зарахувати  ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ),  ІНФОРМАЦІЯ_2 , в строк відбуття адміністративного арешту його адміністративне затримання з 20.05.2026 до 22.05.2026 і вважати призначене йому адміністративне стягнення відбутим.
3. Стягнути з  ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ),  ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір на користь держави в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
4. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
Постанова суду виготовлена та підписана суддею 22.05.2026.

Суддя Світлана ГІРЯК