П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 року м. Київ

Справа №752/7826/25
Апеляційне провадження №22-ц/824/3878/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.
суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.
за участю секретаря Липченко О.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Кордюкової Ж.І. 30 вересня 2025 року у м. Києві,
у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, послуги постачання гарячої води, послуги з теплової енергії та абонентське обслуговування, 

В С Т А Н О В И В

У березні 2025 року КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просило солідарно стягнути з відповідачів заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, послуги постачання гарячої води, послуги з теплової енергії та абонентське обслуговування у розмірі 109856,23 грн. Вирішити питання судових витрат.
Позовні вимоги мотивовані тим, що до 01 травня 2018 року послуги з надання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювало ПАТ «Київенерго», яке на підставі договору №602-18 від 11 жовтня 2018 року про відступлення права вимоги (цесії) передало право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого та гарячого водопостачання. 
Таким чином, позивач прийняв право вимоги до відповідачів по заборгованості за послуги з централізованого опалення, спожиті до 01 травня 2018 року, у розмірі 5474,84 грн та за послуги з централізованого гарячого водопостачання, спожиті до 01 травня 2018 року , у розмірі 6511,25 грн. 
З 01 травня 2018 року КП «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . 
З 01 листопада 2021 року КП «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого постачання теплової енергії та з постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . 
Від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялись (не відключалися). 
Відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 109856,23 грн, яка складається з: 
- за період до 01 травня 2018 року за послуги з централізованого опалення у розмірі 5474, грн, нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 151,65 грн та інфляційні втрати у розмірі 651,51 грн;
- за період до 01 травня 2018 року за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6511,25 грн, нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 180,35 грн та інфляційні втрати у розмірі 774,84 грн; 
- за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року за послуги з централізованого опалення в розмірі 22472,69 грн, нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 622,46 грн та інфляційні втрати у розмірі 2427,05 грн; 
- за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 10338,03 грн, нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 286,35 грн та інфляційні втрати у розмірі 1230,23 грн; 
- за період з 01 листопад 2021 року за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 31671,36 грн, нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 743,83 грн, пеня у розмірі 505,12 грн та інфляційні втрати у розмірі 3217,73 грн; 
- за період з 01 листопада 2021 року за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 18052,24 грн, нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 417,98 грн, пеня у розмірі 297,98 грн та інфляційні втрати у розмірі 1853,78 грн; 
- зі сплати внесків за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 988,16 грн; 
- зі сплати внесків за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 665,5 грн;
- зі сплати внеску за обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 321,3 грн.
На підставі викладеного позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь зазначену заборгованість та судові витрати.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року позовні вимоги КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2  про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, послуги постачання гарячої води, послуги з теплової енергії та абонентське обслуговування - задоволено. 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2  на користь КП виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за період до 01 травня 2018 року за послуги з централізованого опалення у розмірі 5474, грн, нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 151,65 грн та інфляційні втрати у розмірі 651,51 грн; за період до 01 травня 2018 року за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6511,25 грн, нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 180,35 грн та інфляційні втрати у розмірі 774,84 грн; за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року за послуги з централізованого опалення в розмірі 22472,69 грн, нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 622,46 грн та інфляційні втрати у розмірі 2427,05 грн; за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 10338,03 грн, нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 286,35 грн та інфляційні втрати у розмірі 1230,23 грн; за період з 01 листопад 2021 року за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 31671,36 грн, нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 743,83 грн, пеня у розмірі 505,12 грн та інфляційні втрати у розмірі 3217,73 грн; за період з 01 листопада 2021 року за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 18052,24 грн, нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 417,98 грн, пеня у розмірі 297,98 грн та інфляційні втрати у розмірі 1853,78 грн; зі сплати внесків за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 988,16 грн; зі сплати внесків за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 665,5 грн; зі сплати внеску за обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 321,3 грн, що разом становить 109 856 грн 23 коп. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 1 514 грн. 
Стягнуто з  ОСОБА_2  на користь КП виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 1 514 грн.
Рішення мотивоване тим, що відповідачі, є споживачами послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, які надає позивач. КП «Київтеплоенерго» правомірно набуло право вимоги до відповідачів за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої, які надавалися ПАТ «Київенерго» до 01 травня 2018 року. Відповідачі належним чином не виконували свої зобов`язання щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що з огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідачів, як солідарних боржників у зобов`язанні за укладеним договором, покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а позивач, як кредитор у зобов`язанні за укладеним договором має право вимагати сплату грошей за надані послуги. Щодо вимог про стягнення з відповідачів за період з січня 2024 року по січень 2025 року інфляційних втрат, пені та 3% річних, нарахованих на суму заборгованості з наданих послуг, суд відзначає наступне. На спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Оскільки відповідачі несвоєчасно здійснювали платежі за надані комунальні послуги, то вони зобов`язані сплатити пеню на користь виконавця цих послуг. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів 3% річних, пені та інфляційних втрат від суми заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню, оскільки нараховані правильно з урахуванням вимог постанови КМУ від 05 березня 2022 року№206. На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Не погодились із рішенням суду першої інстанції відповідачі подали апеляційну скаргу, в якій вони зазначають, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідачів та без належного і своєчасного повідомлення про розгляд справи, вони не отримували копії ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви позивача, тобто суд першої інстанції не вчинив дій спрямованих на належне повідомлення відповідачів про розгляд справи.
Вважають, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води є безпідставними.
Зазначають, що поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що в червні 2018 року відповідачами було придбано та встановлено бойлер, після чого користування гарячою водою було припинено. Проте, незважаючи на неодноразове передавання нульових показників споживання та інформації про наявність бойлера, позивач продовжує безпідставне нарахування обсягів спожитої гарячої води та заборгованості за неї.
Крім того, наявність в квартирі бойлера підтверджується відповідними документами, зокрема копією акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 23 червня 2018 року та копією акту зняття контрольних показників з лічильника гарячої води від 24 червня 2019 року, в примітках до якого зазначено про наявність бойлера в квартирі АДРЕСА_1 .
Рішення суду першої інстанції щодо нарахування 3% річних, інфляційних втрат та пені є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, зважаючи на те, що на території України з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року було запроваджено карантин на період дії якого заборонено нарахування неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, а також ураховуючи, що 24 лютого 2022 року в період воєнного стану нарахування та стягнення судом пені, 3% річних та інфляційних втрат заборонено.
Окрім цього, позивач просить стягнути з відповідачів суму боргу за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період без конкретного визначення, але до 01 травня 2018 року. В той час, позовна заява була подана до суду лише в вересні 2025 року, тобто до частини вимог позивача слід застосувати правові наслідки пропуску строку позовної давності.
Звертає увагу, що позивач в межах строку позовної давності має право на стягнення лише заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, яка утворилася, починаючи з 02 квітня 2017 року. Заборгованість, яка утворилася до вказаної дати стягненню не підлягає.
На підставі викладеного, відповідачі просять скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Правом подачі відзиву позивач не скористався.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись в порядку визначеному процесуальним законом, причини неявки суду не повідомили. А тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність вказаних осіб. 

В порядку ч.ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Першим питанням, яке підлягає до вирішення апеляційним судом є питання належного повідомлення сторони відповідача.
Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться судом відповідно до статті 128 ЦПК України, згідно з п.3 ч.1 якої днем вручення судової повістки є відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі повідомлялися судом першої інстанції про розгляд справи у встановленому законодавством порядку шляхом надсилання копії ухвали суду про відкриття провадження та копії позовної заяви на адресу зареєстрованого місця проживання, проте поштові відправлення було повернуто на адресу суду неврученим із зазначенням причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 38-41).
Таким чином, відповідачі вважаються належним чином повідомленими про розгляд справи, а суд першої інстанції виконав обов`язок щодо їх повідомлення. А отже вказані доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

По суті спору судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 26 вересня 2017 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 5)
На підставі договору №602-18 від 11 жовтня 2018 року про відступлення права вимоги (цесії) ПАТ «Київенерго» передало право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані ПАТ «Київенерго» за період з 01 серпня 2018 року до дати укладання цього договору - КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго». (а.с. 28)
Відповідно до Витягу (Додатку № 1,2 до договору відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року до позивача перейшло право вимоги за квартирою АДРЕСА_1 , у розмірі 5 474,84 грн - заборгованість за послуги з центрального опалення та 6 511,25 грн - заборгованість за послуги з централізованого гарячого водопостачання. (а.с. 26-27)
Згідно з розрахунків за адресою: АДРЕСА_1 : 
до 01 травня 2018 року обліковується заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі у розмірі 5 474 грн 84 коп, нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 151 грн 65 коп та інфляційні втрати у розмірі 651 грн 51 коп. (а.с. 11)
до 01 травня 2018 обліковується заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6 511,25 грн, нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 180,35 грн та інфляційні втрати у розмірі 774,84 грн. (а.с.10)
з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року обліковується заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 22 472,69 грн, нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 622,46 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 427,05 коп (а.с. 6).
з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року обліковується заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 10 338,03 грн, нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 286,35 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 230,23 грн. (а.с. 7)
з 01 листопада 2021 року по 31 січня 2025 року обліковується заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 31 671,36 грн, нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 743,83 грн, пеня у розмірі 505,12 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 217,73 грн. (а.с. 8)
з 01 листопада 2021 року по 31 січня 2025 року обліковується заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 18 052,24 грн, нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 417,98 грн, пеня у розмірі 297,98 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 853,78 грн. (а.с. 9)
зі сплати внесків за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 988,16 грн, зі сплати внесків за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 665,50 грн та зі сплати внеску за обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 321,30 грн. (а.с. 75-76)
Також було додано корінці наряду для проведення включення жилого будинку по АДРЕСА_1 та корінці наряду для відключення щодо того ж будинку. (а.с. 19-24)

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;
Правилами надання послуг з централізованого опалення встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. 
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. 
За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.
Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів.
Згідно зі ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання; забезпечення безперешкодного доступу до власного теплового обладнання, вузлів обліку представникам теплогенеруючої чи теплопостачальної організації, за умови пред`явлення відповідного посвідчення при виконанні службових обов`язків; недопущення провадження будь-яких видів господарської діяльності в охоронних зонах теплових мереж без погодження з власником об`єкта теплопостачання.
Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинних на час виникнення спірних правовідносин (далі - Правила), у п. 8 визначено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
Відповідно до п. 11 вищезазначених Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.
Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16.

Згідно з положенням ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Нормою ч.3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 367/2259/15 (провадження № 14-333цс18) зазначено, що оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (стаття 303 ЦПК України; у редакції, чинній на час розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій), то заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

З наведених обставин справи вбачається, що відповідачі мають зареєстроване місце проживання за адресою:  АДРЕСА_1 .
Вказана квартира під`єднана до внутрішньо будинкової системи тепло- та водо-постачання, а отже відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. 
Даних про те, що відповідачі від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку відмовлялися матеріали справи не містять. 
Наявність правовідносин між сторонами за договорами тепло- та водо-постачання, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого тепло- та водо-постачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.
Матеріали справи не містять даних про те, що відповідачами своєчасно вносилась плата за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.
Згідно з розрахунками наданими стороною позивача відповідачі частково здійснювали оплату з надані послуги, однак в повній мірі оплата не проводилася, що стало причиною виникнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, послуги постачання гарячої води, послуги з теплової енергії та абонентське обслуговування у загальному розмірі 109856,23 грн.
Будь-яких доказів, які б спростували вищевказану суму заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, стороною відповідача суду представлено не було.
Доводи апеляційної скарги, про те, що у квартирі відповідача встановлено бойлер, не виключає можливості використання центрального гарячого постачання. 
Оскільки відповідачі своєчасно не виконували обов`язок щодо оплати наданих житлово-комунальних послуг, позивачем обґрунтовано нараховано інфляційні втрати та три відсотки річних. При цьому правова природа цих нарахувань має компенсаційних характер та є відмінною від неустойки. 
Не заслуговують на увагу і доводи відповідача щодо застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки тлумачення ч. 3 ст. 267 ЦК України, положення якої сформульоване зі словом "лише", вказує на необхідність здійснення відповідної заяви в суді першої інстанції, а також відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.
Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони. Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.
Як вже вказано вище, відповідачі вважаються належним чином повідомленими про розгляд справи, а суд першої інстанції виконав обов`язок щодо їх повідомлення.
Враховуючи викладене, за відсутності заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції не мав правових підстав для застосування строків позовної давності. 
Разом з цим оцінюючи вказані доводи апеляційним судом встановлено, що відповідачами було здійснено погашення заборгованості за послуги централізованого опалення у визначеному позивачем в січні 2017 року в розмірі 3664,39 грн та в липні 2017 року в розмірі 4867,49 грн, що вказує на визнання ними боргу та переривання строку позовної давності. Відносно послуг за гаряче водопостачання встановлено, що заборгованість розрахована з червня 2017 року, тобто в межах строку позовної давності з урахуванням їх зупинення на період карантину та військового стану. Таким чином апеляційної скарги в цій частині висновків суду першої інстанції не спростовують.
Апеляційна скарга не містить доводів на спростування визначеного судом першої інстанції розміру заборгованості, а суд апеляційної інстанції здійснює перегляд рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться лише до переоцінки доказів та незгоди апелянта з такими висновками, які узгоджуються з вимогами закону і з якими у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.
Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення спрямоване на ефективний захист порушених прав позивача. При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

При цьому, у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені відповідачами судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають. 

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова 

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук