ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/6644/25  Номер провадження 22-ц/814/1708/26	Головуючий у 1-й інстанції МАХАНЬКОВ О. В.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвокатки Шелудько Оксани Олександрівни, представниці ОСОБА_1 , на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 03 грудня 2025 року (час ухвалення судового рішення та дата складання повного текста судового рішення не зазначені) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У жовтні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду із вказаним позовом, просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 9668309 від 02.11.2022 в сумі 59 925 грн, суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
В обґрунтування позову посилалося на невиконання відповідачем умов кредитного договору.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 03 грудня 2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 9668309 від 02.11.2022 в сумі 59 925,00 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000, 00 грн.

В апеляційній скарзі адвокатка Шелудько О.О., представниця ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував доводи відповідача, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать про підписання відповідачем спірного кредитного договору.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу згідно вказаного спірного договору, відсутні первинні документи, які повинні бути покладені в основу розрахунку суми позову. 
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України» (виписки з особового рахунку клієнта та ін.). 
Позивач безпідставно та незаконно нараховував відсотки за кредитним договором, виходячи за межі строку дії такого договору. Відповідач вважає, що отримання кредитором комісійної винагороди є таким, що не відповідає принципу справедливості, добросовісності та розумності в розумінні Закону України «Про споживче кредитування». Умови договору №9668309 від 02.11.2022, якими передбачено сплату комісійної винагороди за видачу кредиту, є нікчемними. 
Позивач не довів, що він має право пред`являти вимогу щодо стягнення заборгованості за вказаним спірним договором, оскільки не надав належних доказів на підтвердження переходу прав вимоги за договором відступлення прав вимоги №89-МЛ від 30.01.2023.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:
Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права. 
З матеріалів справи вбачається, що 02.11.2022 між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9668309, який підписаний одноразовим ідентифікатором Z10467. 
Пунктом 1.2 Договору визначено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 15 000 грн.
Кредит надається строком на 105 днів з 02.11.2022, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 15/02/2023.( п.1.3.,1.4. договору)
Відповідно до п.1.5.1 Договору комісія за надання кредиту становить 1 500 грн.
Згідно з п.1.5.2. проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду, які нараховуються за ставкою 1,50 % річних від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (а.с.7)
Пунктом 1.5.3. договору передбачено, що за користування кредитом протягом поточного періоду, які нараховується за стандартною процентною ставкою 3%від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. 
Нараховані згідно п.1.5.2. та 1.5.3. договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду складатимуть 3 375 грн, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду складають 40 500 грн.
Відповідно до п.2.1. Договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок НОМЕР_1 .
Згідно із пунктом 6.1. договору, цей кредитний договір укладений в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МІЛОАН» та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.( а.с.10)
Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору).
Відповідно до пункту 7.1, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту.( а.с.11 зворот)
Додатком №2 до договору є паспорт споживчого кредиту № 9668309( а.с.12)
Додатком № 3 до договору є заява ОСОБА_1 на отримання кредиту від 02.11.2022, де зазначені анкетні данні позичальника та скорочені умови договору (а.с.13 зворот)
Згідно із довідкою ТОВ «Мілоан» б/н ОСОБА_1 ідентифікований як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептував пропозицію, підписавши 21.04.2024 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, направленого на номер телефону відповідний договір (Z10467). (а.с.13)
Згідно копії платіжного доручення № 86105712 від 02.11.2022 ТОВ «Мілоан» видало доручення АТ КБ «Приватбанк» перерахувати на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 згідно договору № 9668309 грошові кошти в сумі 15 000 грн.(а.с.14 зворот)
Згідно відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення ОСОБА_1 останній не здійснив на користь товариства жодної сплати в рахунок заборгованості.(а.с.15)
30 січня 2023 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №89- МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» приймає належні Кредиторові права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (портфель Заборгованості).( а.с.17-21)
Згідно з п.1.2 Договору відступлення прав вимоги №89 МЛ, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, новий Кредитор заміняє Кредитора у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля заборгованості та відповідно до вказаних у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог Кредитора за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами. 
Пунктом 6.2.3. Договору факторингу передбачено, що права вимоги переходять до нового кредитора у день здійснення фінансування (оплати на користь кредитора у повному обсязі в сумі, вказаній у п.7.1 цього договору ( 715 316,82 грн), після чого кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Оформлення відступлення права вимоги здійснюється шляхом підписання Акту прийняття передачі реєстру боржників( додаток №2) відповідно до п.8.3.2. договору.
Як вбачається з платіжної інструкції, 30.01.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було перераховано на рахунок ТОВ «Мілоан», як плату за відступлення права вимоги згідно договору відступлення права вимоги № 89-МЛ від 30.01.2023 без ПДВ – 715 316,82 грн. (а.с.25)
Актом прийому-передачі реєстру Боржників від 30.01.2023 за Договором відступлення прав вимоги №89- МЛ від 30.01.2023, ТОВ «Мілоан» передав, а ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» прийняв Реєстр Боржників Кредитора від 30.01.2023, складений за формою згідно із Додатком № 1 до Договору. Кількість боржників: 1726. (а.с.24 зворот)
Відповідно до витягу реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №89- МЛ від 30.01.2023 ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 9668309 від 02.11.2022 в сумі 52 725 грн. (а.с.25 зворот)
Договір відступлення прав вимоги №89- МЛ від 30.01.2023, Акт прийому-передачі реєстру Боржників від 30.01.2023 за Договором відступлення прав вимоги та витяг реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №89- МЛ від 30.01.2023 підписано генеральними директорами ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Мілоан», а також скріплено печатками товариств.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, на які посилався позивач у підтвердження заявлених вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Щодо набуття позивачем права вимоги.
Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором.
На підставі п.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до змісту ст.610, ст.612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Згідно з п.1.2 Договору відступлення прав вимоги №89 МЛ, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, новий Кредитор заміняє Кредитора у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля заборгованості та відповідно до вказаних у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог Кредитора за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами. 
Пунктом 6.2.3. Договору факторингу передбачено, що права вимоги переходять до нового кредитора у день здійснення фінансування (оплати на користь кредитора у повному обсязі в сумі, вказаній у п.7.1 цього договору ( 715 316,82 грн), після чого кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Оформлення відступлення права вимоги здійснюється шляхом підписання Акту прийняття передачі реєстру боржників( додаток №2) відповідно до п.8.3.2. договору.
Як вбачається з платіжної інструкції, 30.01.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перерахувало на користь ТОВ «Мілоан», як плату за відступлення права вимоги згідно договору відступлення права вимоги № 89-МЛ від 30.01.2023 без ПДВ – 715 316,82 грн. (а.с.25)
Актом прийому-передачі реєстру Боржників від 30.01.2023 за Договором відступлення прав вимоги №89- МЛ від 30.01.2023, ТОВ «Мілоан» передав, а ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» прийняв Реєстр Боржників Кредитора від 30.01.2023, складений за формою згідно із Додатком № 1 до Договору. Кількість боржників: 1726. (а.с.24 зворот)
Відповідно до витягу реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №89- МЛ від 30.01.2023 ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 9668309 від 02.11.2022 в сумі 52725 грн. (а.с.25 зворот)
Договір відступлення прав вимоги №89- МЛ від 30.01.2023, Акт прийому-передачі реєстру Боржників від 30.01.2023 за Договором відступлення прав вимоги та витяг реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №89- МЛ від 30.01.2023 підписано генеральними директорами ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Мілоан», а також скріплено печатками товариств.
Апеляційний суд визнає, що копія договору відступлення прав вимоги, акт приймання передачі, платіжна інструкція та реєстр права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Вказане свідчить про перехід права вимоги від кредитора до нового кредитора після всіх необхідних дій визначених п.6.2.3. договору відступлення.
Отже, доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для переходу права вимоги до позивача від первісного кредитора та відсутність в матеріалах справи відповідних доказів є необгрунтованими.

Щодо укладення і виконання договору про споживчий кредит.
Відповідно до вимог статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).
За правилами частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом підтвердження удосконаленого або кваліфікованого електронного підпису чи печатки, а в разі накладання на електронний документ електронного підпису чи печатки іншого виду, із застосуванням інших засобів і методів захисту інформації з дотриманням вимог законодавства у сфері захисту інформації.
Якщо електронний документ підписаний за допомогою КЕП або УЕП, суд може перевірити достовірність, цілісність і незмінність даних, які в ньому містяться, за допомогою спеціальних програмних засобів або з використанням спеціальних онлайн-сервісів.
Якщо ж електронний документ підписано за допомогою будь-якого іншого електронного підпису (не КЕП чи УЕП), то суд має здійснити окремі процесуальні дії, спрямовані на перевірку цілісності та незмінюваності даних, які в ньому містяться.
Які саме це мають бути дії, залежить від способу надання відповідного процесуального документу до суду (паперова копія, електронний примірник тощо), формату, в якому цей документ зберігається, особливостей електронного підпису, за допомогою якого він підписаний, тощо. При цьому характер цих процесуальних дій визначається особливостями дослідження електронних доказів, що передбачені процесуальним законодавством.
Так, згідно із частиною першою статті 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
При цьому, згідно із частиною третьою статті 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
Водночас частиною п`ятою цієї статті передбачено, якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Як убачається із матеріалів справи на підтвердження позовних вимог позивачем (новий кредитор) надано копії анкети-заяви на кредит № 9668309 від 02.11.2022 та договору про споживчий кредит № 9668309 від 02.11.2022 (індивідуальна частина), які містять персональні дані відповідача, а також відомості про підписання договору ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан». Час: 02.11.2022 18:34./а.с.9/
Між тим, у справі відсутні докази реєстрації ОСОБА_1 у інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора, а також, що позичальник отримав та у стислі строки ознайомився зі складними для розуміння та значними за обсягами договором та паспортом про споживчий кредит, а також використання ним одноразового ідентифікатора, відомості про який у справі відсутні. 
Відсутність доказів, які б підтверджували достовірність, цілісність і незмінюваність відповідного договору, з огляду на позицію Верховного Суду, сформовану у справі №758/14925/23 від 04.02.2026, виключають підстави вважати погодженим позичальником істотних умов кредитування, таких як строк дії договору, розмір неустойки та процентної ставки за користування кредитними коштами, а отже, їх стягнення в судовому порядку. 
Доказів на спростування викладеного матеріали справи не містять. Зокрема, у контексті того, що відповідач категорично заперечує факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, позивач мав подати суду виписки із особових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 у АТ КБ «ПриватБанк» чи інших банках, проте матеріали справи не містять таких документів, які б підтверджували, що у період із 01.11.2022 по 03.11.2022 на його ім`я ( ОСОБА_1 ) здійснювалося зарахування коштів у розмірі 15 000 грн від ТОВ Мілоан.
У підтвердження виконання первісним кредитором свого обов?язку із надання позичальнику кредитних коштів новий кредитор надав суду світлокопію платіжного доручення № 86105712 (а.с.14 зворот).
За змістом ст.ст.77-80 ЦПК України докази мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності.
Згідно з положеннями ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Принцип змагальності (п.4 ч.3 ст.2 ЦПК України) забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. 
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17; постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц).
Копія платіжного доручення - єдиний доказ на підтвердження виконання обов?язку первинного кредитора, не є належним (ст.77 ЦПК України) і достатнім (ст.80 ЦПК України) доказом 
Закон України «Про платіжні послуги», який набрав чинності 01 серпня 2021 року, не містить поняття «платіжне доручення». Відсутнє таке поняття і в Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженій постановою НБУ №163 від 29 липня 2022 року.
Положеннями ЗУ «Про платіжні послуги» у редакції за станом на 02.11.2022 передбачено таке.
Платіжна інструкція - розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції (п.54 ч.1 ст.1)
Після виконання платіжної операції надавач платіжних послуг платника зобов`язаний надати платнику у спосіб та в порядку, визначені договором, таку інформацію:
1) відомості, які дають змогу платнику ідентифікувати виконану платіжну операцію та інформацію про отримувача (за наявності технічної можливості);
2) суму платіжної операції у валюті рахунку платника та у валюті платіжної операції;
3) суму всіх комісійних винагород та зборів, що утримані з платника за виконання платіжної операції (за наявності технічної можливості розмір кожної комісійної винагороди зазначається окремо);
4) курс перерахунку іноземної валюти (якщо платнику надавалися послуги з виконання операцій з обміну іноземної валюти);
5) дату і час прийняття до виконання платіжної інструкції, дату валютування.
Надавач платіжних послуг платника зобов`язаний надавати платнику інформацію, передбачену цією частиною, про кожну виконану платіжну операцію за його рахунком не менше одного разу протягом календарного місяця на безоплатній основі у спосіб, визначений договором про надання платіжних послуг (ст.31 ч.4).
Отже, за станом на листопад 2022 року первісний кредитор, якщо він дійсно виконав обов?язок з перерахування коштів, мав можливість отримати від АТ КБ «Приватбанк» чи іншої банківської установи (надавача платіжної послуги) інформацію про виконання платіжної операції згідно доручення (платіжної інструкції відповідно до вимог закону) і був зобов?язаний згідно умов договору відступлення права вимоги передати таку інформацію новому кредитору (позивачу у справі), проте такі докази у справі відсутні. 
Отже, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що підтвердженням банківської операції від 02.11.2022 могла бути виписка по особовому (картковому) рахунку.
Надані позивачем докази у сукупності доводять лише факт відступлення права вимоги за кредитним договором між первісним кредитором і позивачем у справі, але сам факт укладення такого договору (відступлення права вимоги) не є достатнім для підтвердження дійсності права вимоги первісного кредитора, а саме виконання останнім обов?язку з перерахування коштів за укладеним кредитним договором. 
З наведених мотивів рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті заявлених вимог, а саме про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно ст. 141 ЦПК України з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвокатки Шелудько Оксани Олександрівни, представниці ОСОБА_1 , задовольнити.
Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 03 грудня 2025 року скасувати.
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити за недоведеністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 травня 2026 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов 

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов