Справа № 197/520/26
Провадження № 2/197/583/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2026 року с-ще Широке

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Панчука М.В.,
за участі секретаря судового засідання Гетьманенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Широке позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
представник ТОВ "Факторинг партнерс" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 028/01806/12/21 від 16.12.2021 в розмірі 22917,60 грн, а також понесених судових витрат. Позов мотивовано тим, що 16.12.2021 між ТОВ "Просто позика" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 028/01806/12/21. Відповідно до умов договору, позичальнику надається кредит у розмірі 11000 грн. Строк кредитування - 240 днів. 01 серпня 2024 року між ТОВ "Просто позика" та ТОВ "Фактор П" було укладено договір № 63-ФП-ПП-202408 відповідно до якого ТОВ "Просто позика" відступило на користь ТОВ "Фактор П" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 028/01806/12/21. 30.01.2026 між ТОВ "Фактор П" та ТОВ "Факторинг партнерс" було укладено договір № 30-01/26 відповідно до якого ТОВ "Фактор П" відступив позивачу право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №028/01806/12/21 до ОСОБА_1 . Таким чином ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "Факторинг партнерс" за кредитним договором № 028/01806/12/21 у розмірі 22917,60 грн, з яких: 9677,36 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13240,24 грн - сума заборгованості по процентам.
Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 05.05.2026 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися. В позовній заяві було заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, про причини своєї неявки не повідомив. Заяв, клопотань від нього не надходило.
Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 16.12.2021 між ТОВ "Просто позика" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 028/01806/12/21. Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 11000 грн. Згідно з умов договору, перебіг строку кредиту розпочинається з моменту підписання договору, перерахування коштів позичальнику, та становить 240 днів. За користування кредитними коштами позичальник зобов`язаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором. З урахуванням ануїтетного характеру платежів за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 279,6143% річних від суми кредиту з першого по десятий платіж та 832,3849% річних з 11 до останнього платежу згідно з графіком платежів, за період дії договору - 341,0662% річних.
Відповідно до видаткового касового ордеру № 478 від 16.12.2021, ОСОБА_1 отримав 11000 грн, згідно кредитного договору № 028/01806/12/21.
Згідно з детальним розрахунком заборгованості за договором про надання кредиту №028/01806/12/21 від 16.12.2021 року станом на 01.08.2024 року, заборгованість ОСОБА_1 становить 22917,60 грн, з яких: 9677,36 грн - сума заборгованості по кредиту; 13240,24 грн - сума заборгованості по процентам.
01 серпня 2024 року між ТОВ "Просто позика" та ТОВ "Фактор П" укладено договір факторингу № 63-ФП-ПП-202408 відповідно до якого ТОВ "Просто позика" відступило на користь ТОВ "Фактор П" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 028/01806/12/21, боржник ОСОБА_1 .
На підставі договору факторингу №30-01/26, укладеного 30.01.2026 року між ТОВ "Фактор П" та ТОВ "Факторинг партнерс", ТОВ "Фактор П" відступив позивачу право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 028/01806/12/21, боржник ОСОБА_1 .
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 30-01/26 від 30.01.2026  ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "Факторинг партнерс" за кредитним договором № 028/01806/12/21 у розмірі 22917,60 грн, з яких: 9677,36 грн - сума заборгованості по кредиту; 13240,24 грн - сума заборгованості по процентам.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У частині першій статті 509 ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зроблено висновок, що "припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання".
Згідно з вищевказаного витягу з реєстру боржників, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "Факторинг партнерс" за кредитним договором № 028/01806/12/21 у розмірі 22917,60 грн, з яких: 9677,36 грн - сума заборгованості по кредиту; 13240,24 грн - сума заборгованості по процентам.
Таким чином, суд приходить до висновку, що між первісним кредитором та  ОСОБА_1 виникли договірні відносини внаслідок отримання відповідачем кредиту. Права вимоги за кредитним договором було відступлено позивачу по справі, кредит не повернуто, а отже позовні вимоги ТОВ "Факторинг партнерс" підлягають задоволенню. Відповідач відзиву чи заперечень на позов не подавав, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача приймається судом як достовірний. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті. Тож,  ОСОБА_1 не виконав обов`язок з повернення кредитних коштів і позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Судом встановлено, що понесені ТОВ "Факторинг партнерс" витрати на правничу допомогу в розмірі 13000 грн, підтверджуються матеріалами справи: договором про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024; заявкою про надання юридичної допомоги № 172 від 01.07.2025 за кредитним договором № 3579626; витягом з акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, за відсутності заперечень щодо таких витрат від відповідача, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 10500 грн підлягають стягненню з відповідача.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно з платіжною інструкцією переказу коштів № 0642320271 від 29.04.2026 (а.с. 6), позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.
Керуючись ст.ст. 89, 141, 247, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 6, 509, 512, 526, 536, 625, 626, 629, 638, 1050, 1054 ЦК України, суд
вирішив:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг партнерс" (місцезнаходження: місто Київ, вул. Ґедройця Єжи, 6, офіс 521, код ЄДРПОУ:42640371) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг партнерс" заборгованість за кредитним договором № 028/01806/12/21 від 16 грудня 2021 року у розмірі 22917 (двадцять дві тисячі дев`ятсот сімнадцять) гривень 60 копійки. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг партнерс" витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн, а разом 15662 (п`ятнадцять тисяч шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не б куло вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Дата складення повного судового рішення – 24.06.2026.

Суддя М.В. Панчук