Справа № 950/3584/25 
Провадження № 2/161/4477/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року Луцький міськрайонний суд Волинської області
в складі: головуючої – судді Плахтій І.Б.
з участю секретаря судових засідань– Маєвської Х.Ю.
представника відповідача – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2025 року ТзОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 19 червня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_3 було укладено договір № 4336523, відповідно до якого відповідачці було надано кредит в розмірі 15000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. 24 січня 2022 року між ТОВ ««Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №24-01/2022, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4336523. У свою чергу, на підставі договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року вказане право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором № 4336523 перейшло до позивача. Відповідачка належним чином не виконала взятих на себе зобов`язань. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 4336523 становить 45773, 21 грн., який складається з:15000 грн. – – заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 30495 грн. – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 240 грн. – інфляційні збитки; 38, 21 грн. – нараховані 3% річних. 
На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на користь позивача загальну заборгованість за кредитним договором у розмірі 45773, 21 грн., а також судові витрати по справі, а саме: 2422, 40 грн. судового збору та 16000 грн. витрат на правничу допомогу.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині заяви просив розглядати справу у його відсутності.
Представник відповідачки у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала. Зазначила, що відповідачка грошових коштів не отримувала, а належні та допустимі докази їх перерахування відсутні. Також вказала, що поданий позивачем розрахунок заборгованості не містить детального обґрунтування нарахувань. Позивач не заявляв клопотання про витребування доказів, які б підтверджували заявлені вимоги. Крім того, матеріали справи не містять відомостей щодо направлення відповідачці паролів, а також доказів здійснення електронної взаємодії між сторонами. Витрати на правничу допомогу в заявленому позивачем розмірі не визнає, оскільки справа є типовою (шаблонною). Просить відмовити у їх стягненні, або, як альтернативу, зменшити їх розмір.
Заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
19 червня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_3 було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту № 4336523 шляхом його підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором «М117927».
Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту становить 15000 грн, строк кредиту- 17 днів. Тип процентної ставки – фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90% 
Відповідно до п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.
Пунктом 4.3 Договору передбачено порядок автопролонгації строку кредиту. 
Згідно з п. 4.3.1 сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп.4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.
ТОВ «Авентус Україна» надав відповідачці кредитні кошти в розмірі 15000 грн. на реквізити платіжної банківської картки, вказаної позичальником при укладанні кредитного договору, а саме: № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про успішне перерахування платежу на карту отримувача (Відповідача), чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі.
У свою чергу, стороною відповідача не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «Коллект Центр», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить.
24 січня 2022 року між ТОВ ««Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №24-01/2022, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4336523. 
У свою чергу, на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року вказане право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4336523 перейшло до позивача. 
Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором № 4336523 від 19 червня 2021 року у відповідачки утворилась заборгованість, яка становить 45773, 21 грн., який складається з:15000 грн. – – заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 30495 грн. – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 240 грн. – інфляційні збитки; 38, 21 грн. – нараховані 3% річних. 
Як вбачається з свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , 03 квітня 2024 року ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».
Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов?язків є у тому числі договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов?язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.
Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
19 червня 2021 року ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 уклали в електронному вигляді договір про надання споживчого кредиту № 4336523, який за правовою природою є кредитним договором.
На підставі цього договору відповідачка отримала кредит в сумі 15000 грн., однак його, як і проценти за користування ним (кредитом), у встановлений договором строк не повернула, чим порушила взяті на себе зобов`язання. 
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 45773, 21 грн., який складається з:15000 грн. – – заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 30495 грн. – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 240 грн. – інфляційні збитки; 38, 21 грн. – нараховані 3% річних. Відсотки нараховані за 108 днів (за період з 19 червня 2021 року до 04 жовтня 2021 року) в межах строку дії договору. Нарахування інфляційних втрат та 3% річних здійснено до впровадження мораторію.
Розмір заборгованості є обґрунтованим, оскільки підтверджується матеріалами справи та водночас не спростований відповідачем.
Посилання представника відповідача на відсутність детальних нарахувань у розрахунку суд відхиляє, оскільки розрахунок досліджений судом, узгоджується з іншими доказами у справі та дає можливість встановити розмір заявлених вимог.
Оскільки, розмір заборгованості є обґрунтованим, відтак позовні вимоги слід задовольнити.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат, суд враховує наступне.
Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, зокрема, представник позивача просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 16000 грн.
У підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник позивача долучає до матеріалів справи наступні документи: копію договору про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01 липня 2024 року; копію тарифів на послуги; копію заявки на надання юридичної допомоги №983 від 01 жовтня 2025 року; копію витягу з акту №15 про надання юридичної допомоги від 31 жовтня 2025 року.
Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.
При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.
За таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 16000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути із відповідача на корить позивача понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Крім того, на підставі ч. 1ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме по сплаті судового збору в розмірі 2422, 40 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст.11, 526, 610, 626, 627, 639, 1054 ЦК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 4336523 від 19 червня 2021 року в розмірі 45773 (сорок п`ять тисяч сімсот сімдесят три) грн. 21 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926.
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Рішення у повному обсязі складено 07 травня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного 
суду Волинської області І.Б. Плахтій