ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 688/184/26
Провадження № 33/820/240/26

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Смірнова В.В., за участю секретаря судового засідання – Жураківського В.А., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , на постанову судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рогізне Дубенського району Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , посвідчення офіцера НОМЕР_2 , видане 06 квітня 2022 року військовою частиною НОМЕР_3 ,
визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком 15 (п`ятнадцять) діб, - 

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2026 року  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком 15 (п`ятнадцять) діб.
Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_1 , 12 січня 2026 року о 10 год 30 хв, перебував на території військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 , та виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду (військового стану), який зафіксовано в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «АлкоФор 307» від 12 січня 2026 року №122, результат якого склав 1,100‰, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, та закрити провадження у справі.
Вважає зазначену постанову суду першої інстанції незаконною, винесеною із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
На думку апелянта, судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, зокрема надано неправильну оцінку поданим сторонами доказів, невірно встановлено фактичні обставини справи, а тому зроблено помилкові висновки про винуватістьособи та неправомірно притягнуто її до адміністративної відповідальності.
Звертає увагу, що в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 12.01.2026 року № 122 зазначено, що огляд проведено у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка не відповідає обстановці. 
Зазначає, що запах алкоголю з ротової порожнини можливий за наявності навіть допустимої норми алкоголю в організмі (до 0,2 проміле у видихуваному повітрі) та з причин, не пов`язаних із вживанням алкогольних виробів. Інші ознаки алкогольного сп`яніння не зафіксовані на відеозаписі, долученому до матеріалів справи.
Крім того, звертає увагу на те, що на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, зафіксовано, що після проведення огляду на стан його сп`янінняза допомогою технічного засобу «АлкоФор 307», він висловив незгоду із показаннями даного приладу.
Від підписання Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 12.01.2026 року № 122 та Протоколу ЛВХ №23 про військове адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП апелянт відмовився, чим також висловив незгоду з відомостями, викладеними в них.
Вважає, що факт відмови від підписання Акту підтверджується такожписьмовими поясненнями свідків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є військовослужбовцями тієї ж військової частини, щоі ОСОБА_1 ,і неповиннібулизалучатисявякостісвідків.
Отже, зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо його згоди з результатамипроведеногооглядузадопомогоюспеціальних технічних засобів або щодо його направленняувстановленомуст. 266-1 КУпАП порядку до відповідного закладуохорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння,а також висновкуз результатамитакого медичногоогляду.
Крім того, зазначає апелянт, судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні клопотань щодо витребування доказів. В одному з клопотань ОСОБА_1 просив суд витребувати документ, що підтверджував проходження особою, яка здійснювала огляд на стан алкогольного сп`яніння, відповідного тематичного навчання.
Зазначає, що військовою службою правопорядку не надано жодного документа, яким підтверджуєтьсяпроходження відповідного тематичного навчання  ОСОБА_4 , який здійснював огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Зокрема, апелянт зазначає, що згідно з п. 4 розділу І Порядку застосування спеціальних технічних засобів і тестів при проведенні огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування підвпливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду та оформлення його результатів, затверджений Наказом Міністерства оборони України від16 квітня 2025 року № 241 огляд уповноваженою посадовою особою на стан сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів (засобивимірювальної техніки,які відповідаютьзаконодавству,щовизначаєвимоги до таких засобів) і тестів, які мають документ про відповідність.
Звертає увагу, що до матеріалів справи долучено Сертифікат налаштування (калібрування)алкотестера «АлкоФор 307»,який використаний підчасздійсненняогляду. Датаналаштування(калібрування)- 23.12.2024 року. Операціями з налаштування (калібрування) передбачено зокремавипробування; визначення похибки алкотестера за допомогоюгенераторів спирто-повітряних сумішей; налаштування та повне тестування працездатності приладу. Згідно з інструкцією з експлуатації даногоприладу,наступне технічне обслуговування алкотестера необхіднопровести не пізніше 23.12.2025 року.
Вважає, що станом на момент проведення огляду на стан алкогольного сп`янінняданий сертифікат втратив чинність.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.
Згідно приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням цього Кодексу, зокрема є охорона прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 266-1 КУпАП, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Під час проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що висновки судді першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП адміністративного правопорушення за викладених у постанові обставин відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах. Суд першої інстанції при розгляді зазначеної справи дав належну правову оцінку діям ОСОБА_1 , з якою погоджується апеляційний суд.
Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення ЛВХ №23 від 12 січня 2026 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «АлкоФор 307», серійний номер Q2406300039, від 12 січня 2026 року №122, відповідно до якого рівень алкоголю в організмі ОСОБА_1 становить 1,100 ‰; копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора «АлкоФор 307», серійний номер Q2406300039, №12-01/6340 від 31 жовтня 2025 року, яке чинне до 31 жовтня 2026 року; копією посвідчення офіцера НОМЕР_2 , виданого 06 квітня 2022 року військовою частиною НОМЕР_3 ; копією витягу з наказу №271 від 18 вересня 2023 року; довідкою №7 від 12 січня 2026 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 12 січня 2026 року; копією наказу №246-АГ від 19 вересня 2025 року; даними відеозапису, який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «АлкоФор 307» та зафіксовано позитивний результат огляду 1,100 ‰.
Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють один одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги щодо Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 12.01.2026 року № 122 та долученого до матеріалів справи відеозапису, зазначає наступне.
Доводи апелянта на те, що "запах алкоголю з ротової порожнини можливий за наявності навіть допустимої норми алкоголю в організмі (до 0,2 проміле у видихуваному повітрі) та з причин, непов`язаних із вживанням алкогольних виробів" та те, що "інші ознаки алкогольного сп`яніння не зафіксовані на відеозаписі, долученому до матеріалів справи", не може бути прийнято апеляційним судом як беззаперечний доказ відсутності таких ознак. Відеозапис, хоча і є важливим доказом, може мати обмеження у передачі всіх об`єктивних ознак стану особи (наприклад, візуальне фіксування тремтіння пальців рук може бути ускладненим через якість запису, ракурс або відстань). Крім того, не всі психофізіологічні ознаки, такі як зміна забарвлення шкірного покриву обличчя або внутрішні відчуття ОСОБА_1 , можуть бути повною мірою відображені на відеозаписі.
З урахуванням дослідженого відеозапису події, апеляційний суд дійшов висновку, що поведінка ОСОБА_1 , яка зафіксована на відповідному носії інформації, не свідчить про чітке та однозначне висловлення незгоди з показниками алкотестера. Зміст висловлювань та їх форма не дають підстав вважати, що така незгода була виражена належним чином, зрозуміло та беззаперечно, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.
При цьому слід враховувати, що Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння є офіційним документом, складеним уповноваженою особою з дотриманням встановленої процедури, і має бути оцінений у сукупності з іншими доказами у справі. Важливим є те, що у даному акті зафіксовано не лише суб`єктивні спостереження, а й результати огляду з використанням спеціального технічного засобу. 
Крім того, матеріали справи не містять даних про те, що особа, яка проводила огляд, не була уповноважена на вчинення відповідних дій або що під час проведення огляду були допущені порушення встановленого порядку, які могли б вплинути на достовірність його результатів.
Посилання ОСОБА_1 на відсутність у матеріалах справи підтвердження проходження відповідного навчання ОСОБА_5 не свідчить про незаконність проведеного огляду чи недопустимість його результатів, оскільки такі висновки мають ґрунтуватися на сукупності доказів та встановлених порушеннях визначеної законом процедури, чого апелянтом не доведено.
Апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять і дані, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3  перебувають у відносинах підлеглості з ОСОБА_1 , що узгоджується з вимогами п. 4 розділу І Порядку застосування спеціальних технічних засобів і тестів при проведенні огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування підвпливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду та оформлення його результатів, затверджений Наказом Міністерства оборони України від16 квітня 2025 року № 241 та не свідчить про порушення процедури проведення огляду і оформлення його результатів, а відтак не може бути підставою для визнання відповідних доказів недопустимими чи такими, що отримані з порушенням встановленого законом порядку.
Отже, і доводи про безпідставні відмови в задоволенні клопотань ОСОБА_1 щодо витребування доказів, які б підтверджували повноваження ОСОБА_6 не заслуговують на увагу.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги щодо невідповідності Акта огляду на стан алкогольного сп`яніння та відеозапису не спростовують встановлених обставин повною мірою, оскільки оцінка доказів має відбуватися у їх сукупності та взаємозв`язку, а не ізольовано.
Відповідно до матеріалів справи, огляд апелянта на стан сп`яніння проведено із використанням спеціального технічного засобу у встановленому законом порядку, про що складено відповідний акт, а також зафіксовано хід проведення огляду на відеозаписі. При цьому чинне законодавство не ставить дійсність результатів такого огляду в залежність від обов`язкової згоди особи з його результатами.
Сам по собі факт відсутності згоди особи з результатами огляду або відмова від підписання відповідних процесуальних документів не нівелює правового значення отриманих результатів, якщо огляд проведено з дотриманням передбаченої процедури та із застосуванням сертифікованого технічного засобу.
Доводи апелянта щодо відсутності його направлення до закладу охорони здоров`я також не заслуговують на увагу, оскільки обов`язок такого направлення виникає у разі наявності передбачених законом підстав, зокрема у випадку оспорювання результатів огляду або неможливості його проведення на місці. Водночас матеріали справи не містять даних про наявність обставин, які б унеможливлювали проведення огляду на місці або свідчили про порушення уповноваженими особами вимог ст. 266-1 КУпАП.
Крім того, відсутність висновку медичного огляду сама по собі не свідчить про недоведеність факту перебування особи у стані сп`яніння, якщо такий факт підтверджується іншими належними та допустимими доказами у їх сукупності.
Доводи апеляційної скарги, що до матеріалів даної справи не було додано доказів про повірку саме того вимірювального приладу, яким проводився огляд ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , від підпису як в Акті, так і протоколі про адміністративне правопорушення відмовився. Однак другий примірник протоколу отримав під підпис. Будь-яких пояснень і зауважень щодо змісту протоколу ним до протоколу не вносилось та не додавалось.
Як вбачається із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння № 122 від 12.01.2026 року огляд ОСОБА_1 було проведено за допомогою газоаналізатора «АлкоФор 307», серійний номер Q2406300039, з позитивним результатом огляду, що склав 1,100‰, за участю двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Такі свідки не допитувались судом першої інстанції та апеляційним судом, оскільки апелянтом таке клопотання не заявлялось.
Матеріали справи містять документи, а саме: сертифікат налаштування (калібрування) алкотестера моделі «АлкоФор 307», серійний номер Q2406300039 від 23.12.2024, з якого вбачається, що наступне технічне обслуговування алкотеспера необхідно провести не пізніше 23.12.2025 та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/6340, яке чинне до 31.10.2026 (а.с.14). Тобто на день події, що мала місце 12 січня 2026 року за участю ОСОБА_1 , не сплинув встановлений строк експлуатації з моменту останнього калібрування приладу газоаналізатора «АлкоФор 307», серійний номер Q2406300039 .
Отже, не заслуговують на увагу і посилання апелянта про недопустимість як доказу у справі результатів газоаналізатора «АлкоФор 307», оскільки згідно з наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747, що є вільному доступі, міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» становить один рік.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на дату останньої повірки приладу 31.10.2025 р., що вказує на придатність приладу до використання, виключаючи можливу технічну похибку.
Результат 1,100 ‰ свідчить про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 навіть з урахуванням абсолютної похибки приладу, передбаченої інструкцією з використання приладу.
З урахуванням наведених обставин та приймаючи до уваги вимоги Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №515 від 10 жовтня 2016 року, апеляційний суд дійшов висновку, що огляд на стан сп`яніння було проведено з дотриманням вимог закону.
Отже, за результатами перегляду оскаржуваної постанови суд дійшов висновку, що суд першої інстанції при розгляді цієї справи повно, всебічно і об`єктивно дослідив докази у справі, належним чином перевірив обставини, викладені у протоколі щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, надав цим обставинам належну правову оцінку та, приймаючи рішення про притягнення його до відповідальності, дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу цього правопорушення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Згідно приписів ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП до осіб, які вчинили визначене адміністративне правопорушення повинно бути застосоване стягнення у вигляді штрафу в розмірі від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Застосувавши щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.
Зокрема, місцевим судом, в порушення вимог ст. 33 КУпАП, належним чином не враховано характеру вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Так, з матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факту перебування його на території військової частини у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має військове звання капітана юстиції, з 18 вересня 2023 року займає посаду начальника юридичної групи – помічника командира частини з правової роботи військової частини НОМЕР_1 . 
Також, суд апеляційної інстанції приймає до уваги той факт, що ОСОБА_1 є особою, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась.
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
Враховуючи вищенаведе, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 має бути призначено адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком на п`ятнадцять діб є таким, що не відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини, внаслідок суворості.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2026 року - зміні в частині призначення адміністративного стягнення, з накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у виді штрафу, в межах санкції ч.3 ст.172-20 КУпАП, у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2026 року – змінити.
Замінити адміністративне стягнення, накладене на  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, у вигляді адміністративного арешту строком на 15 діб, на штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.
В іншій частині постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2026 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Вікторія СМІРНОВА