ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" липня 2026 р. Справа № 910/10226/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Руденко М.А.
суддів: Барсук М.А. 
Пономаренка Є.Ю. 

в порядку спрощеного провадження без виклику сторін розглянувши апеляційну скаргу акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2026 у справі № 910/10226/25 (суддя - Бойко Р.В.)
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ардан Петролеум"
до акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
про стягнення 25 832,95 грн,-
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2025 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення 25 832,95 грн. 
В обґрунтування позовних вимог ТОВ "Ардан Петролеум" вказує, що ним на виконання своїх зобов`язань за договором поставки № 53-129-01-24-03063 від 20.06.2024 було поставлено відповідачу дизельне паливо 10pmm EN590 (ДП-Л-Євро5-В0) в кількості 104,417 т на суму 5 563 337,76 грн, в той час як АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" оплачено поставлений йому товар на суму 5 541 120,00 грн, у зв`язку з чим в останнього виник борг перед позивачем у розмірі 22 217,76 грн. Крім того, посилаючись на прострочення відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором поставки № 53-129-01-24-03063 від 20.06.2024, ТОВ "Ардан Петролеум" стверджує про наявність правових підстав для стягнення з АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" нарахованих за період з 09.08.2024 по 15.08.2025 3 % річних у розмірі 679,31 грн та нарахованих за період з 09.08.2024 по 30.06.2025 інфляційних втрат у розмірі 2 935,88 грн.
18.09.2025 через систему "Електронний суд" від ТОВ "Ардан Петролеум" надійшло клопотання про розподіл судових витрат, в якому позивач просить здійснити розподіл його витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.
Рішенням господарського суду міста Києва від 05.02.2026 позов ТОВ "Ардан Петролеум" задоволено частково. Стягнуто з АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь ТОВ "Ардан Петролеум" борг у розмірі 22 217,76 грн, 0,1 % річних у розмірі 22,62 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 935,88 грн, відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, судовий збір у розмірі 2 360,82 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
Мотивуючи рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідачем було прострочено виконання грошових зобов`язань з оплати продукції у кількості 0,417 т на загальну суму 22 217,76 грн, продукції поставленої за накладною № 103 від 27.06.2024, також стягненню підлягають 0,1 % річних та інфляційні втрати, у зв`язку з несвоєчасним виконанням основного зобов`язання.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2026 у справі № 910/10226/25 повністю та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю, судові витрати щодо розгляду справи № 910/10226/25 покласти на позивача.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що зважаючи на п. 4.2 договору у відповідача не виникло обов`язку оплатити продукцію на суму 22 217,76 грн з огляду на відсутність підписаного сторонами акту приймання-передачі на відповідну кількість дизельного палива, серед іншого відповідач не міг сплатити більшу кількість продукції через невідповідність ціни тендерній пропозиції та умовам укладеного договору. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 апеляційну скаргу у справі № 910/10226/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 прийнято до розгляду апеляційну скаргу АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Витребувано у господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/10226/25. 
27.02.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/10226/25.
03.03.2026 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти вимог апеляційної скарги, зазначивши, що залишення відповідачем у себе надлишкового товару без забезпечення його повернення постачальнику після письмової вимоги останнього свідчить про фактичне прийняття товару, що породжує обов`язок оплатити його вартість відповідно до ст.ст. 670, 692 ЦК України. Також позивач у відзиві вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, які позивач очікує понести в зв`язку з розглядом справи судом апеляційної інстанції становить 5 000,00 грн.
04.03.2026 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначено, що оскільки договір між відповідачем та позивачем був укладений за результатами відкритих торгів, процедура яких визначена законом, істотні умови договору укладеного при здійсненні публічних закупівель не могли бути змінені, окрім виняткових випадків, що передбачені законом. Стосовно вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то відповідач просив зменшити їх розмір, зазначивши, що справа не є складною.
09.03.2026 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів на підтвердження розміру судових витрат. 
Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 20.06.2024 між АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", як покупцем, та ТОВ "Ардан Петролеум", як продавцем, було укладено договір поставки № 53-129-01-24-03063 (далі - договір) (а.с. 9-13).
За умовами п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, поставити світлі нафтопродукти виробництва SLOVNAFT a.s. (Словаччина), STAR RAFINERI A.S. (Туреччина), HELLENIC PETROLEUM R.S.S.O.P.P.S.A ELEFSIS RAFINERY (Греція), Reliance Industries Limited (Індія), SARAS RAFFINERIE SARDE (Італія) (далі - продукція) для потреб філії "ВП "Хмельницька АЕС" AT "НАЕК "Енергоатом" (кінцевий споживач), а покупець зобов`язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, прийняти і оплатити продукцію.
Відповідно до п. 1.2 договору найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна і строк поставки зазначені в специфікації, яка є невід`ємною частиною договору.
Ціна договору без ПДВ становить 4 617 600,00 грн, крім того ПДВ - 923 520,00 грн. Загальна сума договору становить 5 541 120,00 грн з ПДВ. Ціна за одиницю продукції встановлена в національній валюті України і зазначена в специфікаціях (п.п. 3.1, 3.2 договору).
Пунктами 4.2-4.4 договору сторони передбачили, що покупець сплачує вартість поставленої продукції не раніше 30 робочих днів з дати підписання сторонами акту (актів) приймання-передачі продукції. 
Оплата покупцем частини вартості поставленої партії продукції, розмір якої відповідає сумі податку на додану вартість, здійснюється виключно після надання постачальником податкової накладної (розрахунку коригування), оформленої та зареєстрованої в ЄРПН у встановлених Податковим кодексом України випадках та порядку.
Сторони домовились, що покупець має право затримати оплату продукції у випадку наявності спорів між сторонами щодо сплати заборгованості, штрафних санкцій, відшкодування збитків та інших платежів, які підлягають сплаті згідно з цим та іншими, укладеними між сторонами правочинами, до моменту остаточного вирішення таких спорів або за наявністю обставин пов`язаних з дією в Україні правового режиму воєнного стану.
Умовами п. 7.12 договору сторони погодили, що у випадку якщо покупець прострочив виконання грошового зобов`язання за договором у частині оплати за поставлену продукцію, на вимогу постачальника покупець зобов`язаний сплатити постачальнику 0,1 % річних від простроченої суми.
Строк дії договору сторони визначили п. 10.1 договору, за яким договір є чинним з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2024, а в частині оплати за поставлену продукцію - до повного розрахунку. Стосовно виконання гарантійних зобов`язань постачальника, передбачених договором, договір діє до закінчення строку дії гарантії на продукцію.
Пунктом 1 специфікації № 1, яка є додатком № 1 до договору поставки № 53-129-01-24-03063 від 20.06.2024 (а.с. 14), передбачено: 
- найменування продукції - паливо дизельне 10ppm EN590 (ДП-Л-Євро5- В0); 
- виробники - SLOVNAFT a.s. (Словаччина), STAR RAFINERI A.S. (Туреччина), HELLENIC PETROLEUM R S S.O.P.P.S.A ELEFSIS RAFINERY (Греція), Reliance Industries Limited (Індія), SARAS RAFFINER1E SARDE (Італія); 
- кількість - 104,000 т;
- ціна за одиницю - 44 400,00 грн без ПДВ;
- загальна вартість - 4 617 600,00 грн без ПДВ (5 541 120,00 грн з ПДВ);
- строк поставки: поставка продукції здійснюється у строк - протягом 10 робочих днів з моменту укладання договору або до 31.07.2024, залежно від того, що настане раніше.
Пункт 1 специфікації умови постачання - DDP склад вантажоодержувача: - автомобільним транспортом - м. Нетішин, Хмельницька обл.; - залізничним транспортом - ст. Сільце, Південно-Західної залізниці, код ст. 340807, код отримувача 3805, вантажоодержувач філія "ВП ХАЕС" АТ "НАЕК "Енергоатом".
Пункт 2 специфікації при поставці продукції допускається відхилення фактичних показників загальної кількості від зазначеної в специфікації, пов`язане з особливостями її транспортування. При цьому, максимальний розмір допустимого відхилення не може перевищувати 10 % від встановлених специфікацією показників, за умови, що суму договору не буде перевищено.
Позивач звернувся з позовними вимогами на підставі того, що відповідачем неналежним чином були виконані зобов`язання з оплати поставленого йому згідно договору поставки № 53-129-01-24-03063 від 20.06.2024 товару, у зв`язку з чим в останнього виник борг перед позивачем у розмірі 22 217,76 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що матеріалами справи, належним чином доведено, прострочення відповідачем виконання своїх грошових зобов`язань з оплати продукції у кількості 0,417 т на загальну суму 22 217,76 грн, поставленої за видатковою накладною № 103 від 27.06.2024, тому вимоги щодо стягнення боргу у розмірі 22 217,76 грн підлягають задоволенню. Вимоги, за прострочення виконання грошового зобов`язання, щодо стягнення 3 % річних у розмірі 679,31 грн (за період з 09.08.2024 по 15.08.2025), підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду 0,1 % річних у розмірі 22,62 грн, а інфляційні втрати у розмірі 2 935,88 грн (за період з 09.08.2024 по 30.06.2025), - повністю.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Як свідчать матеріали справи та було встановлено судом першої інстанції ТОВ "Ардан Петролеум" було поставлено АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" продукцію в кількості 104,417 т на загальну суму 5 563 337,76 грн, що підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортні накладними на відпуск нафтопродуктів, які підписані уповноваженими представниками сторін, та містять посилання на реквізити договору:
- видаткова накладна № 98 від 24.06.2024 на суму 1 381 284,00 грн з ПДВ (кількістю 25,925 т) (а.с. 15); ТТН № 98-0 від 24.06.2024 (маса нафтопродукту - 25 925 кг) (а.с. 16);
- видаткова накладна № 100 від 26.04.2024 на суму 1 379 099,52 грн з ПДВ (кількістю 25,884 т) (а.с. 17); ТТН № 100-0 від 26.06.2024 (маса нафтопродукту - 25 884 кг) (а.с. 18);
- видаткова накладна № 101 від 26.04.2024 на суму 1 380 165,12 грн з ПДВ (кількістю 25,904 т) (а.с. 19); ТТН № 101-0 від 26.06.2024 (маса нафтопродукту - 25 904 кг) (а.с. 20);
- видаткова накладна № 103 від 27.04.2024 на суму 1 422 789,12 грн з ПДВ (кількістю 26,704 т) (а.с. 21); ТТН № 103-0 від 27.06.2024 (маса нафтопродукту - 26 704 кг) (а.с. 22).
Окрім того, сторонами були підписані акти приймання-передачі ТМЦ, згідно з якими АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" було прийнято продукцію в кількості 104 т на загальну суму 5 541 120,00 грн, а саме:
- № 930 від 24.06.2024 на суму 1 381 281,36 грн з ПДВ - кількістю 25,925 т (а.с. 23);
- № 931 від 26.06.2024 на суму 1 379 099,52 грн з ПДВ - кількістю 25,884 т (а.с.24); 
- № 932 від 26.06.2024 на суму 1 380 165,12 грн з ПДВ - кількістю 25,904 т (а.с.25) ; 
- № 933 від 27.06.2024 на суму 1 400 571,36 грн з ПДВ - кількістю 26,287 т (а.с. 26).
Як вбачається з виписки по рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.06.2024 по 29.11.2024 відповідачем здійснено оплату поставленої продукції на суму 5 541 120,00 грн (а.с. 29).
Листом № 29-5054/41-вих від 03.07.2024 відповідач повідомив позивача про те, що згідно з видатковими накладними № 98 від 24.06.2024, № 100 від 26.06.2024, № 101 від 26.06.2024 та № 103 від 27.06.2024 було здійснено постачання дизельного палива в загальній кількості 104,417 т, що відповідає межам допустимих відхилень (10 %), та разом з цим запропонував позивачу укласти додаткову угоду до договору про збільшення кількості продукції за договором № 53-129-01-24-03063 від 20.06.2024 до 104,417 т та зменшення ціну за одиницю продукції до рівня 44 222,68 грн без ПДВ / т (а.с. 28).
Позивач листом № 04/07-1 від 04.07.2024 повідомив відповідача, що відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та п. 19 постанови Кабінет Міністрів України "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема: погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку (а.с. 27).
У вказаному листі позивач запропонував відповідачу здійснити оплату прийнятого товару разом з надлишково прийнятим товаром за ціною, обумовленою договором, або забезпечити можливість розпорядитися надлишково поставленим товаром шляхом його повернення ТОВ "Ардан Петролеум".
Отже, вартість надлишково прийнятої продукції в кількості 0,417 т на загальну суму 22 217,76 грн відповідач не оплатив та не забезпечив її повернення.
Таким чином матеріалами справи підтверджується поставка ТОВ "Ардан Петролеум" продукції АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в кількості 104,417 т на загальну суму 5 563 337,76 грн, а відповідачем в свою чергу не заперечується отримання продукції в такому обсязі.
За доводами апеляційної скарги умови договору відповідачем виконано повністю, здійснено оплату товару у погодженій у договорі ціні у розмірі 5 541 120,00 грн, а на суму 22 217,76 грн сторонами не підписано акт приймання-передачі на відповідну кількість палива, а відтак в цій частині у відповідача не виникло обов`язку оплатити продукцію. 
При цьому, відповідач не заперечує щодо поставка позивачем спірної продукції в кількості 0,417 т на загальну суму 22 217,76 грн, більш того відповідач зазначає, що позивачем поставлено обсяг продукції в межах допустимого відхилення у 10 % (фактично склав 0,417 т), що передбачено у специфікації.
Крім того, у листі № 29-5054/41-вих від 03.07.2024 відповідач також підтвердив, що згідно з видатковими накладними № 98 від 24.06.2024, № 100 від 26.06.2024, № 101 від 26.06.2024 та № 103 від 27.06.2024 було здійснено поставку продукції в загальній кількості 104,417 т.
Апелянт зазначає, що спірна кількість дизельного палива в кількості 0,417 т має бути передана йому безкоштовно шляхом зменшення ціни пального за договором таким чином, щоб вартість 104,417 т дизельного пального дорівнювала первісно погодженій у договорі та специфікації вартості 104,000 т дизельного палива. 
Щодо посилань сторін на п. 5 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та п. 19 Постанови Кабінет Міністрів України "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" колегія суддів зазначає, що вони стосуються внесення змін у договір про закупівлю, в той час як до предмету даного спору не входить встановлення наявності підстав для внесення змін у договір, оскільки позовні вимоги стосуються стягнення коштів за вже поставлений товар.
Згідно п. 2 Специфікації при поставці продукції допускається відхилення фактичних показників загальної кількості від зазначеної в Специфікації, пов`язане з особливостями її транспортування. При цьому, максимальний розмір допустимого відхилення не може перевищувати 10% від встановлених Специфікацією показників, за умови, що суму договору не буде перевищено.
Дослідивши матеріали справи, судом першої інстанції було встановлено, що спірний обсяг товару був поставлений відповідно до видаткової накладної № 103 від 27.06.2024 (загальна маса нафтопродукту - 26 704 кг) (а.с. 21).
В той же час, за актом приймання-передачі ТМЦ № 933 від 27.06.2024 відповідачем прийнято товар за видатковою накладною № 103 від 27.06.2024 лише в частині 26,287 т вартістю 1 400 571,36 грн з ПДВ (а.с. 26).
Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем було прийнято за видатковою накладною № 103 від 27.06.2024 дизельне паливо в кількості 26,704 т, проте актом оформлено прийняття лише дизельного палива в частині 26,287 т (а.с. 21, 26).
Відповідно до ст. 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.
Частинами 2, 3 ст. 670 ЦК України визначено, що якщо продавець передав покупцеві більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець зобов`язаний повідомити про це продавця. Якщо в розумний строк після одержання такого повідомлення продавець не розпорядиться товаром, покупець має право прийняти весь товар, якщо інше не встановлено договором. Якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов`язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін. 
Отже, прийняття покупцем товару в більшому обсязі, ніж було погоджено сторонами у договорі, розуміється як купівля цього товару в рамках договору. 
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що листом № 04/07-1 від 04.07.2024 ТОВ "Ардан Петролеум" відмовилось від укладення додаткової угоди про зменшення ціни товару та запропонувало відповідачу або сплатити надлишково поставлений товар, або повернути його позивачу. Однак, АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" не було надано відповіді на зазначений лист та відповідно дизельне паливо в кількості 0,417 т ним не було повернуто.
Приписи ст. 670 ЦК України не наділяють покупця правом безоплатно набути надлишково поставлений товар. 
Аналізуючи зазначене, колегія суддів вважає, що фактичне отримання АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надлишково поставленого товару в кількості 417 кг за видатковою накладною № 103 від 27.06.2024 (яка підписана представником відповідача), проте не оформлення відповідачем акту приймання-передачі ТМЦ на цей товар та відповідно його не оплата з підстав неоформлення такого акту і одночасно не повернення цього товару позивачу, хоча останнім було виражено волю на повернення спірного товару у разі небажання покупця його оплатити у листі № 04/07-1 від 04.07.2024, суд першої інстанції правомірно визначив недобросовісною поведінкою відповідача щодо виконання зобов`язань з оплати отриманого товару. 
Таким чином, відповідачем не було виконано свого обов`язку з оформлення прийнятого за видатковою накладною № 103 від 27.06.2024 товару в частині 417 кг відповідним актом та не виконано свого обов`язку згідно приписів ч. 3 ст. 670 ЦК України оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, а також не було виконано свого обов`язку згідно приписів ч. 2 ст. 670 ЦК України щодо виконання розпорядження позивача - забезпечити можливість його повернення ТОВ "Ардан Петролеум". 
З огляду на наведене та приймаючи до уваги, що спірний товар - дизельне паливо (яке в залежності від якості та біодобавок може зберігатись без втрати якості у середньому від 6 до 12 місяців, а у герметичних резервуарах, без світла й вологи - до 1,5 - 2 років) було поставлене відповідачу ще у червні 2024 року, тобто 19 місяців тому, суд вважає, що у АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" виник обов`язок в силу приписів ч. 3 ст. 670 ЦК України оплатити додатково прийнятий товар у кількості 417 кг за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, тобто в розмірі 22 217,76 грн.
У відповідності до п. 4.3 договору, АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" повинне було оплатити спірну частину товару у строк, який підлягає обрахунку від дати складення акту приймання-передачі ТМЦ на іншу частину товару із цієї партії, а саме до 08.08.2024 включно за 0,417 т вартістю 22 217,76 грн. 
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За умовами п. 7.12 договору у випадку якщо покупець прострочив виконання грошового зобов`язання за договором у частині оплати за поставлену продукцію, на вимогу постачальника покупець зобов`язаний сплатити постачальнику 0,1 % річних від простроченої суми.
Перевіривши розрахунок процентів річних, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на підставі п. 7.12 договору, яким визначено інший розмір процентів - 0,1% за період 09.08.2024 по 15.08.2025 правомірним є стягнення з АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 0,1% річних у розмірі 22,62 грн.
В іншій частині стягнення процентів судом першої інстанції вірно було відмовлено, оскільки позивачем не враховано, що у договорі сторонами було погоджено інший розмір процентів, ніж встановлений ст. 625 ЦК України.
Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що він є арифметично вірним, тому за період з 09.08.2024 по 30.06.2025 з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 2 935,88 грн. 
В частині рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, апелянт не наводить будь-яких заперечень щодо незгоди з визначеною судом першої інстанції сумою в розмірі 10 000,00 грн, тому у відповідності до ст. 269 ГПК України колегія суддів переглядала рішення в межах доводів апеляційної скарги. 
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 05.02.2026 у справі № 910/10226/25, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Стосовно клопотання, про долучення доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне. 
Як вже зазначалось, 03.03.2026 направляючи відзив на апеляційну скаргу, позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, які позивач очікує понести в зв`язку з розглядом даної справи в суді в розмірі 5 000,00 грн.
04.03.2026 представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу просив зменшити розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу. 
09.03.2026 через систему "Електронний суд" від представника позивача, надійшло клопотання, в якому останній просить вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь ТОВ "Ардан Петролеум" витрати на професійну правову допомогу в сумі 5 000,00 грн.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу заявником, зокрема, надано: договір про надання правової допомоги № 01-11/24 від 18.11.2024 (а.с. 279-280); додаткову угоду № 6 від 23.02.2026 (а.с. 281); звіт про надання правової допомоги від 06.03.2026 (а.с. 282); акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 06.03.2026 (а.с. 283); рахунок-фактури № 1 від 06.03.2026 (а.с. 284); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 285). 
З поданих доказів вбачається, що 18.11.2024 між позивачем, як клієнтом, та адвокатом Солошенко С.В. укладено договір про надання правової допомоги № 01-11-2024 від 05.12.202 (а.с. 279-280), в якому сторони погодили, зокрема, що за здійснену правову допомогу та послуги, що надаються адвокатом, клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду), розмір якого узгоджується сторонами та визначається додатковими угодами до даного договору (п. 4.1 договору). 
Додатковою угодою № 6 від 23.02.2026 сторони погодили фіксовану вартість послуг (гонорару) адвоката за надання правової допомоги, яка складає 5 000,00 грн (п. 2 додаткової угоди), назва послуг: ознайомлення з матеріалами справи, аналіз апеляційної скарги та інших матеріалів справи, збір доказів, аналіз судової практики, визначення правової позиції, підготовка і подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу та інших заяв по суті справи і процесуальних документів, а також представництво інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції. 
06.03.2025 між позивачем та адвокатом було підписано акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 06.03.2026, деталізований перелік наданих послуг, визначеною додатковою угодою № 6 від 23.02.2026. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).
У розумінні положень ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим у ч. 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, також визначені положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Такі висновки щодо застосування ст.ст. 126, 129 ГПК України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
04.03.2026 у відповіді на відзив на апеляційну скаргу відповідачем було зазначено про зменшення розміру витрат на правничу допомогу (а.с. 242), в обґрунтування якого представник вказував, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, оскільки доводи і позиція сторін протягом розгляду справи не змінювалися і доводи у відзиві на апеляційну скаргу суттєво не відрізнялися від доводів позовної заяви. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20, у додаткових постановах Верховного Суду від 29.02.2024 у справі № 917/272/23, від 05.03.2024 у справі № 916/2266/22, від 17.04.2024 у справі № 910/19865/21, від 13.10.2025 у справі № 910/2865/23 зазначено, що суд при зменшенні витрат на правову допомогу враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. 
Дослідивши та оцінивши обґрунтованість заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, враховуючи зазначене відповідачем клопотання про зменшення розміру судових витрат на правову допомогу, беручи до уваги те, що правова позиція позивача була сталою, і адвокат Солошенко С.В. надавав правову допомогу позивачу в цій справі в суді першої інстанції і правова позиція була незмінна, а тому, відповідно, був обізнаний з усіма обставинами цієї справи, та те, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, суд апеляційної інстанції вважає справедливим та розумним задовольнити подане клопотання позивача частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 3 000,00 грн за супровід справи в суді апеляційної інстанції.
Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2026 у справі № 910/10226/25 залишити без задоволення. 
Рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2026 у справі № 910/10226/25 залишити без змін. 
Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Ардан Петролеум" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/10226/25 задовольнити частково.
Стягнути з акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ардан Петролеум" (02002, м. Київ, вул. Сверстюка Євгена, буд. 13, офіс 712; ідентифікаційний код 42980760) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн 00 коп.
У задоволенні решти клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Ардан Петролеум" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.
Доручити суду першої інстанції видати відповідний наказ.
Матеріали справи № 910/10226/25 повернути до місцевого господарського суду 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України. 

Головуючий суддя М.А. Руденко 

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко