629/9025/25
2/612/136/26
Рішення
Іменем України
30 квітня 2026 року      с-ще Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Масло С.П.
за участю секретаря судового засідання Чміль Т.А.,
представника позивача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Близнюки цивільну справу у порядку загального позовного провадження за позовною заявою   ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в розмірі - 400 000 грн. (чотириста тисяч) гривень; стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, пов`язані з правничою допомоги в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.
В обґрунтування позову зазначив, що 27.12.2023 року, приблизно о 18 год. 20 хв., військовослужбовець Збройних Сил України ОСОБА_4 , керуючи технічно справним - автомобілем «SUBARU IMPREZA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Космонавтів м. Дружківка Донецької області, із швидкістю приблизно 50 км/год., та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїжджу частину по розміченому пішохідному переходу, в зоні освітлення. В наслідок наїзду, пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної політравми, відкритої черепно-мозкової травми, закритого переламу кісток зводу та основи черепу, забою головного мозку тяжкого ступеня, внутрішньо мозкового крововиливу, закритого переламу ребер з правого боку, переламу кісток тазу з правого боку, відкритого переламу кісток правої гомілки, травматичного шоку 2 ступеню. Мозкової коми 2-3 ступеню, та 28.12.2023року о 07:00год., ОСОБА_5 від отриманих травм помер у КНП «ЦМКЛ» м. Дружківка. Вказані обставини встановлені під час досудового розслідування кримінального провадження №12023050000000823 від 28.12.2023 року та кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України. У зазначеному кримінальному провадженні позивач визнаний потерпілим. 26.08.2025року Слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Макаренком М.М., кримінальне провадження № 12023050000000823 від 28.12.2023року, закрито, на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в діях водія ОСОБА_4 складу кримінально- протиправного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «SUBARU IMPREZA» реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП не застрахована. Внаслідок вказаного ДТП за участю джерела підвищеної небезпеки - автомобіля «SUBARU IMPREZA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , батько позивача помер.  ОСОБА_4 є належним суб`єктом відповідальності за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем «SUBARU IMPREZA» реєстраційний номер НОМЕР_1 .  ОСОБА_4 , добровільно відшкодував позивачу та його рідному братові матеріальну шкоду, пов`язану із смертю, поховання батька, однак не відшкодована ним моральна шкода. Необережними діями ОСОБА_4 , на думку позивача завдано значних моральних страждань. Він любив свого батька ОСОБА_5 . Батько був мудрою, доброю та інтелігентною людиною, який міг би ще жити, та радувати своїм існуванням та спілкуванням. Ці страждання проявляються у погіршенні самопочуття та спокою. Позивач дуже часто згадує батька, та це викликає душевний біль, що він пішов від нього, раніше ніж міг би, з-за необережних дій ОСОБА_4 , що керував засобом підвищеної небезпеки. У позивача змінився уклад життя, після втрати батька. Відтак, виходячи з засад розумності і справедливості, розмір завданої використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля «SUBARU IMPREZA» реєстраційний номер НОМЕР_1 моральної шкоди, позивач оцінює у 400 000 грн. Позивач зазначає, що ОСОБА_4 як особа яка на відповідній правовій підставі володіла джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем «SUBARU IMPREZA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , використанням якого, що призвело до смерті батька позивача, то відповідно йому було завдано моральної шкоди, яку зобов`язаний відшкодувати відповідач.
26.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.
03 березня 2026 року відповідач не погодившись із позовом подав до суду відзив, в якому вказав, що виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи, що кримінальне провадження відносно нього закрите у зв`язку в відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, враховуючи те, що його діями (за відсутності вини) завдано смерть ОСОБА_5 із використанням джерела підвищеної небезпеки, враховуючи поведінку потерпілого ОСОБА_6 (в момент ДТП вийшов на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе, а саме не впевнився у наближенні транспортного засобу яким керував відповідач ОСОБА_4 та раптово вийшов (вибіг) на проїзну частину (на пішохідний перехід), яка свідчить про грубу необережність останнього, що призвело до виникнення ДТП, ОСОБА_4 вважає, що моральні страждання, які понесли позивач ОСОБА_3 та його рідний брат ОСОБА_7 в результаті втрати їх батька, складають 80 400,00 грн. Відповідно відповідач вважає, що моральна шкода в розмірі 80 400 грн. повинна була бути відшкодована потерпілим МТСБУ.
19 березня 2026 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив, згідно якої зазначив, що мова у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 йде не про винуватість водія ОСОБА_4 , а про відшкодування моральної шкоди водієм, який керував транспортним засобом на момент ДТП, використовуючи джерело підвищеної небезпеки, без посилання на його винуватість у скоєнні вказаного наїзду, що призвело до смерті пішохода. Щодо домовленостей, то дійсно позивач та його рідний брат звертались до МТСБУ, щодо отримання страхового відшкодування, передбаченого Законом, в незалежності від вини чи невинуватості водія, та ОСОБА_7 отримав страхове відшкодування в загальній сумі 97900гривень, враховуючи витрати на поховання. Крім того, позивач жодних зобов`язань перед відповідачем з цього, або іншого приводу не надавав.
02 квітня 2026 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених у позові.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав зазначених у відзиві.
Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , що вбачається з свідоцтва про народження.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що вбачається з свідоцтва про смерть.
Згідно з наданих матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №12023050000000823 від 28.12.2023 року 27.12.2023 року вбачається, що приблизно о 18 год. 20 хв., військовослужбовець Збройних Сил України ОСОБА_4 , керуючи технічно справним - автомобілем «SUBARU IMPREZA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Космонавтів м. Дружківка Донецької області, із швидкістю приблизно 50 км/год., та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїжджу частину по розміченому пішохідному переходу, в зоні освітлення. В наслідок наїзду, пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної політравми, відкритої черепно-мозкової травми, закритого переламу кісток зводу та основи черепу, забою головного мозку тяжкого ступеня, внутрішньо мозкового крововиливу, закритого переламу ребер з правого боку, переламу кісток тазу з правого боку, відкритого переламу кісток правої гомілки, травматичного шоку 2 ступеню. Мозкової коми 2-3 ступеню, та ІНФОРМАЦІЯ_3 о 07:00год., ОСОБА_5 від отриманих травм помер у КНП «ЦМКЛ» м. Дружківка. Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України. У зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_3 визнаний потерпілим.
26.08.2025 року слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Макаренком М.М., кримінальне провадження № 12023050000000823 від 28.12.2023року, закрито, на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в діях водія ОСОБА_4 складу кримінально- протиправного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно ухвали Заводського районного суду міста Кам`янського від 07 жовтня 2025 року постанову слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області Макаренко М.М. від 26.08.2025 року про закриття кримінального провадження № 12023050000000823 від 28 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення за ч. 2 ст.286 КК України скасовано.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «SUBARU IMPREZA» реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП не застрахована, що вбачається з даних перевірки чинності полісу внутрішнього страхування. 
06.03.2026 року ОСОБА_3 звернувся з письмовою заявою до МТСБУ, щодо роз`яснення отримання страхового відшкодування моральної шкоди за фактом смерті його батька внаслідок ДТП.
Згідно листа МТСБУ зазначено, що МТСБУ не здійснювало ОСОБА_3 виплату відшкодування за шкоду, заподіяну в результаті ДТП, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок якої загинув ОСОБА_5 , та МТСБУ прийняло рішення та сплатило 04.04.2024 року ОСОБА_7 відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_5 внаслідок вищевказаної ДТП у сумі 80 400 грн. МТСБУ запропонувало звернутись за своєю часткою відшкодування моральної шкоди до ОСОБА_7 , як особі, яка має право на відшкодування відповідно до Закону.
Отже судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27.12.2023 року, за участі транспортного засобу «SUBARU IMPREZA» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , загинув батько позивача ОСОБА_5 , що підтверджується матеріалами вправи.
У зв`язку із зазначеним позивач зазнав глибоких душевних страждань, пов`язаних із втратою близької людини.
Відповідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно п. 1 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Тож відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження щодо нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, страховиком особи, яка завдала шкоду. (Постанова КЦС ВС від 26 квітня 2022 року справа № 184/1461/20- ц). 
Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, – стаття 1188 ЦК України), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. (Постанова КГС ВС від 31 травня 2021 року у справі № 904/2830/20).
Таким чином, позивач як син загиблого має право на відшкодування моральної шкоди.
Посилання відповідача на постанову слідчого про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в діях водія ОСОБА_4 складу кримінально- протиправного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, судом відхиляються, оскільки як встановлено судом, зазначена постанова скасована у встановленому законом порядку та не породжує правових наслідків.
Крім того, відсутність складу кримінального правопорушення сама по собі не виключає цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.
Доводи відповідача про те, що обов`язок відшкодування шкоди покладається на МТСБУ, суд вважає безпідставними.
Відповідно до законодавства про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності, МТСБУ здійснює регламентні виплати у визначених законом випадках, однак такі виплати не звільняють особу, яка завдала шкоди, від обов`язку її відшкодування, зокрема в частині моральної шкоди.
З матеріалів справи вбачаться, що МТСБУ здійснило виплату у сумі 80 400 грн ОСОБА_7 , який є братом позивача.
Однак зазначена виплата не свідчить про відшкодування моральної шкоди позивачу ОСОБА_3 та не позбавляє його права на звернення до суду за захистом свого права.
За змістом частини першої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Частина 2 цієї статті визначає, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Оцінюючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, втрату близького родича – батька.
Разом із тим, визначаючи розмір відшкодування, суд враховує вимоги розумності та справедливості, співмірність заявленої суми із встановленими обставинами справи.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що заявлена позивачем сума моральної шкоди у розмірі 400 000 грн є завищеною, та вважає за можливе визначити розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 100 000 грн, що є достатнім для компенсації заподіяних позивачу душевних страждань. У зв`язку з цим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Питання щодо судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (25%).
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. грн.
Відповідач у своєму відзиві на позов зазначив, що 15 000, 00 грн. є неспівмірними витратами, є не обґрунтованими та не пропорційними до предмета спору. При цьому, розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, що явно не відповідає складності справи.
Згідно ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження факту понесених судових витрат ОСОБА_3 надано наступні документи: договір про надання правової допомоги від 06.11.2025 року за №94, який укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 17.12.2025, де вартість наданих послуг становить 15000 грн; квитанцію до прибуткового касового ордеру №94 від 17.12.2025 де ОСОБА_3 сплатив 15 000 грн за надання правничої допомоги. 
Судом встановлено, що зазначені витрати безпосередньо пов`язані з розглядом даної справи та є фактично понесеними.
Доводи відповідача про те, що суму витрат на правничу допомогу завищено з огляду на нібито незначну складність справи суд відхиляє, оскільки розмір таких витрат визначається умовами договору між клієнтом та адвокатом, обсягом наданих послуг та не залежить виключно від суб`єктивної оцінки складності спору іншою стороною.
Обставин, які б свідчили про неспівмірність заявлених витрат критеріям розумності та необхідності, судом не встановлено.
Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн суд вважає обґрунтованими.
Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, то судові витрати з правничої допомоги підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (25%).
Керуючись ст. ст. 2, 19, 76-81, 89 , 133, 258, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд –
в и р і ш и в:

Позов  ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн..
В іншій частині у задоволенні позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 302 грн (триста дві) 80 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) грн.
Рішення може бути оскаржено повністю або частково в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення або в порядку ч.2ст. 354 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Повний текст судового рішення складено 30.04.2026 року.
Позивач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 )
Відповідач:  ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ,  АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 )

Суддя           С.П.Масло