Справа № 473/1961/26

П О С Т А Н О В А
іменем України

"10" червня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Миронової О.В., за участю секретаря судового засідання Гордієнко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенську справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
- за ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- 

В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №642656 від 16.04.2026 року, 16.04.2026 року о 20 год. 55 хв. в м.Вознесенську Миколаївської області по вул.Київська, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Tranzit, номерний знак НОМЕР_1 та буксував причіп ПВА номерний знак НОМЕР_2 , водій якого був тимчасово обмежений в праві керування транспортними засобами згідно виконавчого провадження ВП 52184711 від 19.03.2026 року, чим порушив п.2.1.а ПДР України. ОСОБА_1 своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 126 КУпАП. 
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Надіслав на адресу суду заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності та зазначив, що він не знав про існування постанови про обмеження в праві керування транспортними засобами. Дізнався про це від працівників поліції. 
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, приймаючи до уваги заяву ОСОБА_1 , вважаю, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, з огляду на таке.
Відповідно до виконавчого провадження ВП 52184711 від 19.03.2026 року ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Положеннями частини третьої статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Тлумачення вказаної статті дозволяє зробити висновок, що адміністративне правопорушення може бути вчинене тільки з умислом, тобто особа, яка керує транспортним засобом, повинна знати, що щодо неї встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, однак не дотримується такого обмеження.
Жодних доказів про те, що ОСОБА_1 був повідомлений про винесення державним виконавцем відносно нього постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами в матеріалах справи немає.
Судом неодноразово надсилались запити до Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеської міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з питанням коли було повідомлено ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Проте відповіді до цього часу так і не надійшла.
Стаття 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилаються рекомендованим поштовим відправленням, і боржник вважається повідомленим про таке обмеження, якщо йому надіслано постанову державного виконавця.
Частиною 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобам направляється до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного ч. 5 ст. 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.
Однак, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 , як боржнику у межах виконавчого провадження, було вручено копію постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 19.03.2026 з метою реалізації його права на її оскарження у визначені законом строки. Відтак в матеріалах справи відсутні відомості про обізнаність ОСОБА_1 щодо її винесення.
У матеріалах справи відсутні запити та відповіді на них із підрозділу ДВС із оригіналом (примірником) постанови та копією супровідного листа, відповідно до якого копія постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 19.03.2026 була направлена на адресу боржника, тобто на адресу ОСОБА_1 , та на адресу стягувача. Також відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 рекомендованого листа із підрозділу ДВС разом із супровідним листом та зазначеною постановою державного виконавця. Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять також розписки про ознайомлення ОСОБА_1 як боржника із матеріалами виконавчого провадження.
На адресу суду 05.05.2026 року надійшла заява від ОСОБА_1 в якій зазначив, що він не знав про існування постанови про обмеження в праві керування транспортними засобами. Дізнався про це від працівників поліції.
Відповідно до положень пункту 3 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а тому покладення на суд обов`язків ініціювати збір доказів для доказування вини особи суперечить принципам об`єктивності та неупередженості суду при розгляді справи та є неприпустимим.
Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В той же час, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в статті 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком. Також, практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
Суду не надано жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 знав про існування постанови про обмеження керування транспортними засобами, а отже, мав умисел на порушення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
Направлені працівниками поліції до суду першої інстанції відповідні матеріали (протокол про адміністративне правопорушення, копія форми виводу МЮ ДВС Реєстр постанов на боржників обмежених в правах, згідно якої наявна постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами від 19.03.2026, державним виконавцем Федосєєвим С.М. у виконавчому провадженні №56977201, де відсутні дані стосовно того, що ОСОБА_2 повідомлявся про встановлення тимчасового обмеження у керування транспортним засобом ) не можуть бути самі по собі доказами наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
З цих підстав, оскільки не доведена вина прирівнюється до невинуватості, суд доходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що, згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.
Керуючись статтями 126, 247, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя О.В.Миронова