Справа № 604/1371/25
Провадження № 2/604/133/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року сел. Підволочиськ 
Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді - Федорович І.В.,
при секретарі судового засідання - Ілик Г.М., 
за участю сторін:
представника позивача – Гнатюка А.Ю. (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу
за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості у розмірі 223 630, 00 грн.

В С Т А Н О В И В:
Позиції сторін по суті спору. 
Позовна заява обґрунтована тим, що Відповідач звернувся до Позивача з метою отримання банківських послуг та підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку № б/н від 17.12.2007. На підставі Анкети – заяви Відповідачу було відкрито картковий рахунок, видано кредитну картку Універсальна, Універсальна Голд, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 200 000,00 грн. Однак в процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, внаслідок чого у нього утворилася кредитна заборгованість у розмірі 193 088,8 грн - за тілом кредиту, 30541,2 грн - за простроченими відсотками.
Відповідач у судовому засіданні не заперечив проти того, що був Клієнтом Банку тривалий час, з 2007 року, отримував та користувався кредитним лімітом, грошові кошти переважно своєчасно повертав. Однак на початку 2025 року у нього виникло скрутне матеріальне становище та виникла кредитна заборгованість. У серпні чи вересні 2025 року Банк йому заблокував кредитну карту та був заблокований мобільний застосунок і він не міг погашати кредит. Відповідач не заперечив проти розміру заборгованості, пояснив, що він може сплачувати тіло кредиту з розстрочкою на річний строк.
Позивач звернув увагу на те, що картковий рахунок Відповідача не був закритий чи заблокований, поповнення карткового рахунку можливе також через термінали самообслуговування, каси відділень, Інтернет – банкінг тощо. 
Процедурні дії та рішення суду. 
05.01.2026 у справі відкрито загальне позовне провадження.
25.02.2026 ухвалою суду суд продовжував строк підготовчого провадження. 
25.03.2026 суд закрив підготовче провадження, справу призначено до розгляду.
Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.
17.12.2007 Відповідач з метою отримання банківських послуг Банку підписав Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується відповідною копією такої Заяви. 
З моменту підписання Відповідачем вказаної заяви між Банком та Відповідачем був укладений кредитний договір у порядку ч.1 ст. 634 шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком Договору. 
На підставі Анкети - заяви Відповідачу відкрито картковий рахунок, видано кредитну карту. 
У процесі користування рахунком 01.09.2022 Відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту від 01.09.2022 та Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 01.09.2022, тип кредиту - відновлювана кредитна лінія, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці. Строк кредиту – 12 місяців з пролонгацією. 
Відповідно до підписаної заяви встановлені відсотки за користування кредитом - у розмірі 40,8%.
Кредитний ліміт збільшувався до 200 000,00 грн, зокрема, після 18.11.2022, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та випискою по рахунку.
11.01.2025 Відповідач підписав у системі самообслуговування Банку за допомогою ОТР – пароля Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Додаткову угоду до Кредитного договору. Відповідно до Додаткової угоди – тип кредиту – невідновлювальна кредитна лінія, строк кредитування – 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення Додаткової угоди, процентна ставка – 12,0 % річних (п.п. 1.2., 1.3 Договору). Мінімальний платіж зменшено до 1% заборгованості, але не менше ніж 100,0 грн щомісячно протягом перших шести календарних місяців з дати укладення Додаткової угоди із збільшенням до 3 %, починаючи із 7 календарного місяця з дня укладення додаткової угоди до дати повного погашення кредиту. 
Згідно з п.2 Додаткової угоди сторони узгодили, що в разі порушення Клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень після дати укладення цієї Додаткової угоди, на підставі статей 212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором в повному обсязі. 
Сторони узгодили, що на дату підписання цієї Додаткової угоди заборгованість за Договором становить: - 215 710,32 грн, із них: основна сума боргу за кредитом в сумі 193088,80 грн; нараховані, але несплачені проценти за користування кредитом, в сумі 22621,52 грн.
Таким чином, сторони погодили пільгові умови обслуговування. 
Відповідач користувався кредитними коштами з встановленого кредитного ліміту, чого сам не заперечував, сплачував кошти в повернення кредиту у встановлені строки, однак у 2025 році у звязку з погіршенням фінансового становища у нього виникло прострочення та кредитна заборгованість. 
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості у Відповідача станом на 14.11.2025 виникла така заборгованість : 193 088,8 грн – за тілом кредиту, 30 541, 2 грн – за простроченими відсотками. 
Вказаний розмір заборгованості Відповідачем не спростований.
Протягом розгляду справи в суді Відповідач не надав доказів про сплату чи про часткову сплату заборгованості. 
Норми права, застосовані судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно пункту 1 частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
У частині 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частинами 1-3 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Мотиви та висновки суду по суті спору.
Між сторонами виникли кредитні правовідносини.
Матеріалами справи підтверджується, що під час укладання договору Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору, погодився з ними шляхом підписання електронної анкети та паспорту споживчого кредиту.
Відтак, враховуючи, що заборгованість по сплаті тіла кредиту та нарахованих процентів не погашена, суд вважає, що Позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення з Відповідача заборгованості в межах позовних вимог у розмірі 193 088,8 грн – за тілом кредиту, 30 541, 2 грн – за простроченими відсотками.
З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.
Щодо клопотання про розстрочку виконання рішення суду.
Відповідач подав клопотання від 17.03.2026 про розстрочення виконання судового рішення та просив про розстрочку суми заборгованості за кредитним договором на строк - дванадцять місяців. Клопотання мотивував тим, що сума заборгованості для Відповідача є значною, на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, а його грошове забезпечення є єдиним джерелом доходів, розмір яких у середньому складає 45 000,00 – 50 000,00 грн.
У ході розгляду справи Відповідач у судовому засіданні уточнив своє клопотання про розстрочку виконання рішення – до десяти місяців. Відповідач просив розстрочити виконання рішення суду, зазначав, що для нього та його сім`ї сплата такої одним платежем є неможливою та є надмірним тягарем.
Позивач заперечив повністю проти клопотання про розстрочку виконання рішення суду.
Позивач у Відповіді на відзив від 24.03.2026 (за підписом ОСОБА_2 ) просив відмовити у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення, зазначаючи, що суд повинен врахувати інтереси обох сторін, Відповідач має стабільний дохід, не довів наявності виняткових обставин для розстрочки виконання рішення. Крім того, Позивач долучив копію щорічної декларації про майновий стан Відповідача за 2025 рік, з якої вбачається платоспроможність Відповідача та наявність можливості для погашення кредиту. 
Позивач у Відповіді на відзив від 25.03.2026 (за підписом ОСОБА_3 ) зазначив, що тривалий строк розстрочки є надмірним та суттєво порушує інтереси Банку, зважаючи також на процеси інфляції. Відповідач не надав суду доказів скрутного фінансового становища.
Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.
Згідно з ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Як передбачено ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
У відповідності до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
З аналізу викладених норм убачається, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.
Відповідно до ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Розстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; суми щомісячного платежу, наявність яких має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.
Верховний Суд у постанові від 11 жовтня 2019 року у справі №810/4643/18 зазначив, що питання розстрочки виконання рішення суду суд вирішує із урахуванням конкретних обставин а справи, зокрема, суб`єктного складу сторін у справі, зобов`язаної сторони (боржника) за рішенням суду, складного майнового стану чи складної життєвої ситуації зобов`язаної сторони (боржника), впливу виконання рішення на спроможність зобов`язаної сторони (боржника) виконати інший публічний обов`язок чи зобов`язання перед особами, які потребують соціального захисту. У випадку розстрочення (відстрочення) виконання свого рішення суд, який здійснює контроль за його виконанням, повинен забезпечити баланс публічного і приватного інтересів.
Суд встановив, що Відповідач працює у начальником відділу ГУНП в Тернопільській області, Відповідач підтвердив, що його дружина також працює.
Відповідач долучив Відомості державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми нарахованого доходу станом на 2025 рік. Так, у дохід заявника входять виплати військовослужбовцям, продаж рухомого майна, сума орендної плати за надання земельної ділянки в оренду, та інші. Дохід за 2025 рік в сумі становить – всього 705 719,54 грн (графа 22).
Заявник зазначив, що його грошове забезпечення (заробітна плата) є єдиним джерелом походження коштів, розмір яких в середньому складає 45 000,00 – 50 000,00 грн, що підтверджується вказаною довідкою про доходи.
Банк долучив копію щорічної декларації про майновий стан Відповідача як суб`єкта декларування та звернув увагу, що станом на 2025 рік у Відповідача були наявні кошти для можливості повернення кредиту.
Суд бере до уваги, що заявник працює, є платоспроможним, за 2025 рік мав різні джерела доходу, має на утриманні двоє дітей, в Україні запроваджено воєнний стан, який опосередковано впливає на майнове становище населення. 
Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим (правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 червня 2021 року у справі № 9901/598/19).
Разом з тим, Відповідач не надав доказів виняткового скрутного матеріального становища, складної життєвої ситуації, які би були підставою для надання розстрочки виконання рішення на максимальний строк - один рік чи на десять місяців. 
Заявник неодноразово зазначав, що для нього є неможливою сплата заборгованості за кредитом у розмірі 223 630,00 грн одним платежем, він готовий оплачувати кредит, однак сплата кредиту однією сумою є надмірним тягарем для Відповідача та його сім`ї.
Суд також бере до уваги, що у свою чергу, Позивач має повне право на негайне та повне виконання судового рішення.
Суд враховує наведені обставини та вважає, що в даному випадку за клопотанням Відповідача доцільно розстрочити виконання рішення суду на нетривалий строк – три місяці.
Розстрочення виконання рішення на нетривалий строк збереже баланс інтересів сторін, та не порушить інтереси Банку. Таке рішення відповідає головному завданню цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими міркуваннями - забезпечити ефективний захист порушених прав та інтересів, мінімізуючи негативні наслідки для обох сторін.
Розподіл судових витрат. 
На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з Відповідача підлягає судовий збір в розмірі 2422, 40 гривень.
Керуючись статтями 19, 27, 76-81, 89, 141, 263-265, Цивільного процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:
задоволити позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.12.2007 у загальному розмірі 223 630,00 (двісті двадцять три тисячі шістсот тридцять) гривень, що складається з 193 088,8 грн заборгованості за тілом кредиту, та з 30 541,2 грн заборгованості за простроченими відсотками.
Розстрочити виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 04.05.2026 у справі № 604/1371/25 на строк – 3 (три) місяці зі сплатою щомісячних платежів рівними частинами в розмірі 74 543,33 грн.
Виконання рішення суду починається з наступного місяця після набрання рішенням суду законної сили.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частин судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», вул. Грушевського, 1-Д, м.Київ, адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, буд. 50, код ЄДРПОУ: 14360570.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне рішення складено – 08.05.2026.

Суддя І. В. Федорович