ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 689/1279/25
Провадження № 22-ц/820/1448/26
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.
з участю заінтересованої особи ОСОБА_1 
розглянув у закритому судовому засіданні цивільну справу № 689/1279/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Хворостовським Вячеславом Олексійовичем, на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2026 року у складі судді Шевчик О.М. у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Хмельницької районної військової адміністрації, Орган опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради, ОСОБА_1 про усиновлення.
Заслухавши доповідача, пояснення заінтересованої особи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в :
У липні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просив, визнати його усиновлювачем малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внести зміни до Актового запису № 8, складеного 19 вересня 2012 року, виконавчим комітетом Сергіївської сільської ради Красноармійського району Донецької області, про народження ОСОБА_3 , а саме змінити прізвище усиновленої ним дитини з « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 », а по батькові дитини з « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на « ОСОБА_7 », у відомостях про батька дитини записати його батьком усиновленої дитини, інші відомості залишити без змін.
Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що він з матір`ю ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , з 27 січня 2025 року перебуває в зареєстрованому шлюбі, однак, ще з 2013 року вони перебувають у фактичних шлюбних відносинах. Під час спільного проживання у них народилося двоє спільних дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому з ОСОБА_3 у них склалися хороші відносини, він любить її і ставиться як до своєї рідної дитини, у зв`язку з чим вирішив усиновити її. 
Також заявник вказував, що їх сім`я має статус внутрішньо-переміщених осіб, на даний час проживають у с Косогірка Ярмолинецької селищної ОТГ Хмельницького району Хмельницької області, будинок в якому на даний час проживають є орендованим житлом. В будинку де проживає його сім`я створені належні умови проживання для усіх членів сім`ї. 
Крім того, заявник просив врахувати, що ні його дружина, на дитина ОСОБА_10 , не заперечують проти усиновлення ним дитини, між ним та дитиною склалися відносини як в батька з дитиною. З 18 грудня 2024 року він перебуває на військовій службі, з дитиною спілкується по телефону по можливості, коли має час. 
Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2026 року в задоволенні заяви відмовлено.
ОСОБА_2 та його адвокат - Хворостовський В.О. подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким подану заяву задоволити.
Представник апелянта вказує, що судом неповно з`ясовано всі обставини справи, що призвело до неправильного її вирішення, заявник перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 з 27 січня 2025 року, а до цього, вони проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, приблизно з жовтня 2013 року. ОСОБА_1 є матір`ю дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про батька дитини в її Свідоцтві про народження, зазначені відповідно до ч 1 ст 135 СК України. Окрім ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ще двох малолітніх дітей. Таким чином, заявник з жовтня 2013 року, утримує та піклується про ОСОБА_10 як про свою власну дитину, виконує батьківські обов`язки, будь-яких перешкод для усиновлення заявником дитини в ході розгляду справи встановлено не було. Крім того, відповідно до висновку органу опіки та піклування Хмельницької райдержадміністрації від 26.05.2025 року усиновлення заявником дитини ОСОБА_3 є доцільним і таким що відповідає найкращим інтересам дитини. 
Дослідивши матеріали справи. пояснення учасників справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати дитини ОСОБА_11 , батько дитини - ОСОБА_12 , відомості про батька дитини внесено Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
Заявник ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) зареєстрували шлюб 27.01.2025 року.
Заявник ОСОБА_2 з грудня 2024 року по на даний час проходить військову службу в Збройних Силах України.
Заявник до кримінальної відповідальності не притягувався, не має знятої чи непогашеної судимості, в розшуку не перебуває. 
ОСОБА_2 разом з сім`єю проживає в орендованому житловому будинку по АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 надала нотаріально посвідчену згоду на усиновлення її дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 . 
В своїй заяві до Хмельницької РДА від 20.05.2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не заперечила щодо її усиновлення заявником.
За висновком органу опіки і піклування Хмельницької районної державної адміністрації виконкому Хмельницької міської ради як органу опіки та піклування від 20.05.2025 № 91/23-45/2025 усиновлення ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заявниками ОСОБА_2 є доцільним та таким, що відповідає якнайкращим інтересам дитини.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Стаття 1 СК України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.
Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Статтями 3, 4, 5, 7 СК України передбачено, що кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ст. 6 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
Відповідно до ст. 18 вказаної Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ.
Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.
Згідно ст. 211 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п`ять років (ч.ч. 1, 2 ст. 211 СК України).
Для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками (стаття 218 СК України).
Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст.9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови.
Відповідно до ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини.
При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини.
Відповідно до ст. 234 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється.
Частиною 1 статті 212 СК України визначено вичерпний перелік осіб, які не можуть бути усиновлювачами особи: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. 
Дійсно, апелянт не належить до жодної категорії, визначеної ч. 1 ст. 212 СК України, однак при вирішенні спору суд першої інстанції правомірно врахував стан здоров`я дитини.
Так лікарем-психіатром вказано діагноз ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - F-71, тобто помірна розумова відсталість, що має свої характеристики та необхідність особливої уваги та ставлення до дитини та її здоров`я.
Заінтересована особа ОСОБА_11 вказала, що зазначені проблеми зі здоров`ям дитини були виявлені, коли вона була у першому класі - в 7 років, а на час розгляду даної справи дитині виповнилося 13 років.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що необізнаність заявника у наявності вищезазначеного діагнозу дитини протягом тривалого часу, свідчить про його неготовність бути усиновлювачем дитини на даний час.
З цих же підстав суд першої інстанції правильно критично оцінив показання в судовому засіданні самої дитини та її заяву на ім`я начальника Служби у справах дітей Хмельницької РДА від 20.05.2025 з огляду на встановлений лікарем-психіатром діагноз дитини, а також висновки Органу опіки та піклування Хмельницької районної військової адміністрації та Органу опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради, щодо доцільності усиновлення заявником малолітньої дитини, оскільки органом опіки і піклування на час складання висновку дійсні відносини між заявником та дитиною з`ясовані не були, під час підготовки вказаних висновків заявник перебував на військовій службі, у відпустці не був.
Крім того, суд враховує, що за поясненнями заявника він з матір`ю дитини проживають разом з листопада 2013 року, але шлюб зареєстрували лише в 2025 році, після початку проходження ним військової служби і заяву про усиновлення заявник подав через короткий проміжок час після укладення шлюбу в липні 2025 року.
Таким чином з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що звернення заявника ОСОБА_2 з заявою про усиновлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є достатньо формальним та поспішним, як і висновок органу опіки та піклування щодо доцільності усиновлення, в основу якого покладено лише дослідження побутових умов проживання та майнового стану заявників, проте не перевірено дійсні обставини усиновлення, не з`ясовано, які ж стосунки склалися між дитиною та заявником, справжню мету та мотиви, на підставі яких заявник бажає усиновити дитину, що є головним у забезпеченні найкращих інтересів дитини. 
Суд першої інстанції з урахуванням обставин справи дійшов правильного висновку про відмову і в позові з цих підстав.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. а фактично зводяться до непогодження з висновками суду першої інстанції, яким судом апеляційної інстанції надано відповідної правової оцінки.
Твердження апелянта, що дитина фактично не знає свого біологічного батька, суд позбавив дитину законного права мати батька в особі заявника, що опікується дитиною 13 років, якого дитина вважає батьком, суд не приймає до уваги.
Такі твердження апелянта щодо тривалого опікування ним дитиною не підтверджуються жодними доказами чи судоми рішеннями про факт його проживання з матір`ю дитини 13 років однією сім`єю, в тому числі і з дитиною
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 30 червня 2026 року.

Суддя         А.М. Костенко 
Л.М. Грох
Т.О. Янчук