ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2026 м.Дніпро Справа № 904/6887/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Золотарьової Я.С. (доповідач), 
суддів: Мартинюка С.В., Фещенко Ю.В.
розглянув матеріали апеляційної скарги Державного професійно-технічного навчального закладу "Криворізький навчально-виробничий центр" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2026 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2026 (суддя Юзіков С.Г.)
у справі № 904/6887/25
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОКОМЦЕНТР", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область
до Державного професійно-технічного навчального закладу "Криворізький навчально-виробничий центр", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область 
про стягнення боргу за житлово-комунальними послугами

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст справи
Позивач просить стягнути з Відповідача 43 245,06 грн. - основного боргу, 477,01 грн. - 3 % річних, 881,49 грн. - індексу інфляції, за період 01.12.2024 по 31.10.2025 та стягнути 95 592,56 грн. - основного боргу, 4354,88 грн. - 3 % річних, 16 772,72 грн. - індексу інфляції за період 01.08.2023 по 31.08.2023.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є призначеним управителем багатоквартирного будинку за адресою: вул. Миколи Світальського, 1В у м. Кривий Ріг.
Відповідач використовує житлові кімнати (гуртожиток) у цьому будинку загальною площею 476,10 кв.м. Факт фактичного зайняття приміщень Відповідачем (станом на жовтень 2025 року) підтверджується Актом обстеження, де зафіксовано наявність коменданта, сторожа та майна закладу.
Між сторонами був укладений Договір № 1 від 12.01.2024 про надання послуг з управління будинком. Також укладалися договори про відшкодування витрат на спожиту електроенергію (№ 044 від 25.10.2023 та № 2 від 12.01.2024).
Позивач вказує, що за період з 01.12.2024 по 31.10.2025 нараховано борг у сумі 43 245,06 грн, за період з 01.08.2023 по 31.08.2024 заборгованість становить 95 592,56 грн.
Позивач посилається на гарантійний лист Відповідача від 18.10.2023, у якому заклад зобов`язувався погасити борг за електроенергію до кінця 2023 року, проте не зробив цього.
Окрім основного боргу, Позивач нарахував санкції за несвоєчасну оплату: інфляційні втрати: 881,49 грн (по управлінню) та 16 772,72 грн (по електроенергії); 3% річних: 477,01 грн (по управлінню) та 4 354,88 грн (по електроенергії).
До Господарського суду Дніпропетровської області від Позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн.

Короткий зміст рішення та додаткового рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2026 по справі №904/6887/25 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного професійно-технічного навчального закладу "Криворізький навчально-виробничий центр" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОКОМЦЕНТР" 43 245 грн. 06 коп. - основного боргу за послугу з утримання будинку та прибудинкової території, 821 грн. 49 коп. - інфляційних втрат, 477 грн. 01 коп. – 3% річних, 95 592 грн. 56 коп. - стягнення основного боргу за спожиту електричну енергію, 16 772 грн. 72 коп. – інфляційних втрат, 4 350 грн. 44 коп. – 3% річних, 3 026 грн. 79 коп. - судового збору. У решті позову відмовлено.
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2026 по справі № 904/6887/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОКОМЦЕНТР" про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з Державного професійно-технічного навчального закладу "Криворізький навчально-виробничий центр" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОКОМЦЕНТР" 7 000,00 грн. - витрат на правничу допомогу. У розподілі решти суми за заявою відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг
Не погодившись з вищезазначеними судовими рішеннями, через систему “Електронний суд” Державний професійно-технічний навчальний заклад "Криворізький навчально-виробничий центр" звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалити судове рішення, яким рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2026 року та додаткове рішення від 14.04.2027 року - скасувати; ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по витратам за послуги з управління багатоквартирним будинком, заборгованості за спожиту електричну енергію, інфляційних витрат, 3% річних та витрат на професійну правничу допомогу.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційні скарги
Апеляційна скарга на рішення обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції від 18.03.2026 у справі № 904/6887/25 не відповідає фактичним обставинам справи. Також судом на думку скаржника неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права.
Скаржник стверджує, що житлові приміщення на 8-му поверсі за адресою вул. Миколи Світальського, буд. 1В (загальною площею 476,10 кв.м.), за які нараховано борг, не належать йому на жодному праві (власності, володіння чи користування). Це майно є комунальною власністю, і орган місцевого самоврядування так і не надав його в оренду навчальному закладу.
З квітня 2024 року заклад перейшов на змішану форму навчання, здобувачі освіти були розселені або зняті з реєстрації, а самі приміщення — звільнені. Скаржник наголошує, що не використовує ці площі у своїй діяльності з листопада 2023 року, а отже, не є споживачем комунальних послуг у розумінні закону.
Апелянт вказує, що суд не розглянув клопотання про залучення Управління комунальної власності міста як третьої особи, хоча саме воно є балансоутримувачем майна. Були проігноровані питання про обставини справи та докази, які відповідач надавав разом із відзивом на позов. Суд стягнув кошти на підставі односторонніх розрахунків Позивача за “бездоговірний період”.
Скаржник посилається на норми Цивільного кодексу та Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, вказуючи, що обов`язок з утримання майна покладається на власника (ст. 322 ЦК України), а витрати на управління мають нести співвласники або орендарі приміщень.
Також, скаржник зазначає, що при ухваленні додаткового рішення суд не врахував усі його заперечення та обставини, викладені у відзивах.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, а доводи апелянта базуються на хибному тлумаченні норм права та не підкріплені доказами.
Позивач стверджує, що статус споживача виникає з факту користування майном, а не лише з права власності. Факт користування підтверджується укладеними договорами на 2023 та 2024 роки (про надання послуг з утримання будинку та відшкодування витрат на електроенергію), які не були оскаржені відповідачем.
Позивач зазначає, що інформація про надсилання відповідачем заперечення/претензії від 29.04.2024 є недостовірною. У матеріалах справи відсутні будь-які докази (поштові квитанції, описи вкладення) того, що цей документ взагалі надсилався або був отриманий позивачем.
Щодо незалучення третьої особи (Управління комунальної власності) позивач зазначає, що саме лише посилання на те, що особа є балансоутримувачем, не є автоматичною підставою для залучення її до справи. Відповідач не надав належного клопотання та не довів, як саме рішення суду може вплинути на права цієї третьої особи.
Позивач стверджує, що суд першої інстанції надав повну оцінку всім аргументам, що відображено в описовій та мотивувальній частинах рішення. До справи було додано не лише розрахунки, а й первинну документацію: договори, акти, платіжні інструкції, рахунки та звіти. Суд перевірив розрахунки позивача, знайшов певні неточності та задовольнив позов лише частково, що підтверджує всебічний розгляд справи.
Щодо витрат на правничу допомогу позивач вказує, що ці витрати є обґрунтованими, оскільки позивач був змушений звернутися по допомогу через невиконання відповідачем зобов`язань. Суд першої інстанції вже врахував заперечення відповідача та, керуючись принципом співмірності, зменшив суму витрат з 9 000 грн до 7 000 грн.
Відповідач подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що для статусу індивідуального споживача необхідна одночасна наявність двох умов: фактичне користування майном та діючий договір. З листопада 2023 року навчальний заклад фактично знеструмив кімнати, виселив здобувачів освіти та зняв їх з реєстрації, що підтверджується наказом № 386-од та актами про опечатування. Крім того, відсутність правового титулу на приміщення (статус лише “потенційного орендаря”) виключає обов`язок оплати послуг.
Навчальний заклад заперечує твердження позивача про неотримання претензії від 29.04.2024, вказуючи, що документ зареєстрований у внутрішньому документообігу закладу як вихідний. Навіть за умови її неотримання, самі управлінські рішення закладу (переселення, знеструмлення) об`єктивно свідчать про припинення користування послугами. Скаржник посилається на практику Верховного Суду, згідно з якою обов`язок оплати не виникає за відсутності фактичного споживання послуг.
Відповідач наголошує, що оскільки всі електроустановки на 8-му поверсі були знеструмлені та опечатані з 22.11.2023, споживання енергії в заявлених обсягах було технічно неможливим. Позивач здійснював нарахування “розрахунковим методом” без прив`язки до показників лічильників, що суперечить законодавству.
Договір надання послуг закінчився 31.12.2024, а новий не укладався. Відповідач офіційно відмовився від послуг, а приміщення були звільнені ще у 2023 році. Згідно із законом, витрати на управління майном у такому разі має нести власник (Управління комунальної власності міста), а не колишній користувач.
Суд першої інстанції лише процитував позиції сторін, але не надав оцінки ключовим доказам: наказу про знеструмлення, актам від`єднання та документам про переселення студентів.
Стягнення 7 000 грн за справу, що розглядалася у спрощеному провадженні без виклику сторін, є неспівмірним та не відповідає критеріям розумності.
Позивач подав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що навчальний заклад сам визнав факт укладення договорів на 2023 та 2024 роки (№ 1, № 044, № 2), що є діями, притаманними виключно споживачу послуг.
У матеріалах справи є заява самого закладу від 18.03.2024, де він вказує, що використовує спірні кімнати протягом 20 років і просить оформити їх в оренду. Твердження про “знеструмлення” кімнат у листопаді 2023 року спростовується тим, що після цієї дати заклад продовжував укладати договори на 2024 рік.
Позивач зазначає, що апелянт не надав жодних належних доказів (опису вкладення, поштової квитанції чи повідомлення про вручення), які б підтверджували реальне надсилання або отримання цієї претензії. Наявність лише вихідного номера у внутрішньому журналі закладу не є доказом отримання документа адресатом.
Оскільки об`єкт має статус гуртожитку і в ньому відсутні індивідуальні лічильники в кожній кімнаті, нарахування проводиться за показами загальнобудинкового приладу обліку пропорційно до займаної площі. Такий метод є загальноприйнятим для гуртожитків, а Позивач купує енергію у “ДТЕК Дніпровські електромережі” для потреб усього будинку на підставі чинного договору.
Позивач посилається на ст. 11 та ст. 1212 Цивільного кодексу України, згідно з якими зобов`язання виникають не лише з договору, а й з факту користування майном. Отримання послуг з утримання будинку без договору вважається збереженням майна (послуг) за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, що підлягає відшкодуванню. Відсутність письмового договору не звільняє від оплати фактично наданих послуг, що підтверджується численною практикою Верховного Суду.
Залучення Управління комунальної власності не було необхідним, оскільки рішення стосується лише зобов`язань фактичного користувача (закладу) і не порушує прав власника.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Золотарьової Я.С. (доповідач), суддів Мартинюка С.В., Фещенко Ю.В.
Одночасно в апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2026 у справі № 904/6887/25.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2026 поновлено Державному професійно-технічному навчальному закладу "Криворізький навчально-виробничий центр" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.20262 по справі № 904/6887/25. Відкрито апеляційне провадження у порядку спрощеного позовного провадження за апеляційною скаргою Державного професійно-технічного навчального закладу "Криворізький навчально-виробничий центр" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2026 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2026 у справі № 904/6887/25. Витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи (оскарження) № 904/6887/25., необхідні для розгляду апеляційної скарги.
13.05.2026 матеріали справи № 904/6887/25 надійшли до суду апеляційної інстанції.
08.05.2026 позивач подав відзив на апеляційну скаргу на рішення.
11.05.2026 відповідач подав відповідь на відзив.
19.05.2026 позивач подав заперечення на відповідь на відзив.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені апеляційним судом та мотиви судового рішення
12.01.2024 ТОВ "Житлокомцентр" (Управитель, Позивач) з Державним професійно-технічним навчальним закладом "Криворізький навчально-виробничий центр" (Споживач, Відповідач) уклали договір № 1 відносин споживача житлового приміщення та управителя (далі – Договір № 1). 
Відповідно до умов Договору № 1: 
1.1. Управитель на підставі договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Покровському районі (об`єкт 4) від 21.12.2012 року здійснює функції управління та надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за кодом ДК 021:2015 90610000-6 Послуги з прибирання та підмітання вулиць (Послуги утримання будинку та прибудинкової території) для забезпечення сталого функціонування будинку до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації потреб у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг, а споживач сплачує управителю за отриманні житлові послуги.
1.2. Характеристика житлового приміщення: 
За адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг вул. Миколи Світальського, буд. 1 В, гуртожиток приміщення загальною площею: 476.10 кв.м, розташованого на восьмому поверсі.
4.1. Управитель надає послугу з утримання будинку та прибудинкової території, вартість становить 7,34499 грн. за 1кв.м житлових приміщень.
4.2. Ціна послуги на момент укладання цього Договору для житлових приміщень становить 7,34499 гривень за 1 кв. метр загальної площі житлового приміщення споживача у будинку. Розмір щомісячного платежу становить 3 617,663 грн. Сума договору становить 43 411,96 грн.(сорок три тисячі чотириста одинадцять грн. 96 коп.).
4.3. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата послуг проводиться не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Для оплати управитель надає щомісячно рахунок та акт виконаних послуг.
5.1. У разі порушення однією із сторін умов Договору інша сторона викликає представника цієї сторони для складання та підписання акту-претензії, в якому зазначаються порушені пункти Договору.
Акт-претензія складається сторонами і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника однієї із сторін у термін трьох робочих днів або відмови його від підписання акт-претензія вважається дійсним, якщо його підписали не менш як три власники приміщень у даному будинку.
Акт-претензія надсилається стороною іншій стороні, яка у п`ятиденний термін приймає рішення про задоволення або про відмову в задоволенні претензій з обґрунтуванням її причин.
7.1. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання двома Сторонами і діє до 31.12.2024 р., при цьому відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України умови цього Договору застосовуються до правовідносин, які виникли між сторонами, а саме з 01.01.2024 року.
7.2. Цей Договір може бути розірваний у разі: переходу права власності (користування) на житлове приміщення у житловому будинку до іншої особи; у разі розірвання договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.
25.07.2024 Сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору, якою внесли зміни до договору та виклали його в наступній редакції: 
4.1. Управитель надає послугу з утримання будинку та прибудинкової території, вартість становить 8,2763 грн. за 1кв.м. житлових приміщень.
4.2. Ціна послуги на момент укладання цього Договору для житлових приміщень становить 8,2763 гривень за 1 кв. метр загальної площі житлового приміщення споживача у будинку. Розмір щомісячного платежу становить 3 940,35 грн. 
Усі інші умови залишаються незмінними. 
Додаткова угода є невід`ємною частиною договору та діє з 01 квітня 2024 року протягом строку дії договору. 
На підтвердження виконання договірних зобов`язань з утримання будинку за період з 01.12.2024 по 31.10.2025 Позивач надав Інформацію про витрати на утримання будинку за адресою Миколи Світальського (Коротченка), 1-В за періоди з 01.12.2024 по 31.12.2024, 01.01.2025 по 31.01.2025, з 01.02.2025 по 28.02.2025, з 01.03.2025 по 31.03.2025, з 01.04.2025 по 30.04.2025, з 01.05.2025 по 31.05.2025, з 01.06.2025 по 30.06.2025, з 01.07.2025 по 31.07.2025, з 01.08.2025 по 31.08.2025, з 01.09.2025 по 30.09.2025, з 01.10.2025 по 31.10.2025 та копії актів здачі-прийняття наданих послуг, підписаних з боку Позивача та докази їх направлення Відповідачеві.
Відповідач за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території розрахувався частково, у зв`язку з чим, за розрахунками Позивача, у Відповідача утворився борг у розмірі 43 245,06 грн. за період з 01.12.2024 по 31.10.2025.
На прострочений борг Відповідача з утримання будинку Позивач нарахував 477,01 грн. - 3 % річних, 881,49 грн. - індексу інфляції. 
25.10.2023 Сторони уклали Договір № 044 про відшкодування витрат.
Відповідно до умов Договору № 044:
1.1. Виконавець зобов`язується у 2023 році надати Замовнику послуги з розподілу електричної енергії за кодом ДК 021:2015 65310000-9 Розподіл електричної енергії (Відшкодування витрат за спожиту електроенергію в орендованому приміщенні), а Замовник - прийняти її та оплатили її вартість згідно з умовами Договору.
1.2. Замовник приймає на себе зобов`язання по відшкодуванню витрат Виконавцю, шляхом сплати, за фактично спожиту електричну енергію за адресою : м. Кривий Ріг вул. Миколи Світальського, буд. 1 В (гуртожиток) кім. 801, загальною площею : 476,10 кв.м.
1.3. Прогнозований обсяг розподілу електричної енергії становить 28201,412 кВт*годин.
3.1. Ціна цього договору становить 74 451,73 гривень (сімдесят чотири тисячі чотириста п`ятдесят одна грн. 73 коп.)
3.2. Оплата за договором здійснюється Замовником не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим, на підставі отриманого рахунку, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.
3.3. Розмір оплати визначається щомісячно та відображається в рахунках.
4.1. У разі невиконання, або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством, цим Договором. 
4.2. 3акінчення строку дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що було під час дії Договору, а в частині проведення розрахунків — до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.
На виконання умов Договору № 044 Позивач надіслав на адресу Відповідача рахунки та акти здачі-прийняття надання послуг з відшкодування за спожиту електричну енергію за серпень 2023р. у розмірі 7 498,47 грн., за вересень 2023р. у розмірі 5 410,13грн., за жовтень 2023р. у розмірі 12 769,02 грн., за листопад 2023р. у розмірі 10 987,68 грн., за грудень 2023р. у розмірі 12 345,35 грн.
18.10.2023 Відповідач надав Позивачеві гарантійний лист № 01-19/671, в якому гарантував, що заборгованість за електричну енергію в сумі 55 538,80 грн. буде сплачена до кінця 2023 грн.
Відповідно до п. 7.1 Договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання двома Сторонами і діє до 31.12.2023р., при цьому відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України умови цього Договору застосовуються до правовідносин, які виникли між сторонами, а саме з 01.01.2023 року, а в частині проведення розрахунків — до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором. 
12.01.2024 Сторони уклали Договір № 2 про відшкодування витрат.
Відповідно до умов Договору № 2:
1.1. Виконавець зобов`язується у 2023 році надати Замовнику послуги з розподілу електричної енергії за кодом ДК 021:2015 65310000-9 Розподіл електричної енергії (Відшкодування витрат за спожиту електроенергію в орендованому приміщенні), а Замовник — прийняти її та оплатили її вартість згідно з умовами Договору.
1.2. Замовник приймає на себе зобов`язання по відшкодуванню витрат Виконавцю, шляхом сплати, за фактично спожиту електричну енергію за адресою : м. Кривий Ріг вул. Миколи Світальського, буд. 1 В (гуртожиток) кім. 801, загальною площею : 476.10 кв.м.
1.3. Прогнозований обсяг розподілу електричної енергії становить 36768,877 кВт*годин.
2.3. Замовник зобов`язується:
2.3.1. Своєчасно та в повному розмірі здійснювати оплату за договором, згідно з рахунком Виконавця.
2.4. Замовник має право:
2.4.1. Зменшити обсяг закупівлі наданих послуг та загальну вартість цього Договору залежно від реального фінансування видатків. У такому разі Сторони вносять відповідні зміни до цього Договору.
3.1. Ціна цього договору становить 99 051,68 гривень (дев`яносто дев`ять тисяч п`ятдесят одна грн. 68 коп.)
3.2. Оплата за договором здійснюється Замовником не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим, на підставі отриманого рахунку, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.
3.3. Розмір оплати визначається щомісячно та відображається в рахунках.
4.1. У разі невиконання, або неналежного виконання своїх зобов`язань за ним Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством, цим Договором. 
4.2. 3акінчення строку дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що було під час дії Договору, а в частині проведення розрахунків до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.
7.1. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання двома Сторонами і діє до 31.12.2023 р., при цьому відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України умови цього Договору застосовуються до правовідносин, які виникли між сторонами, а саме з 01.01.2024 року, а в частині проведення розрахунків — до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором.
Позивач надав копії рахунків та актів здачі-прийняття надання послуг з відшкодування за спожиту електричну енергію за період з 01.08.2023 по 31.08.2024 підписані Позивачем та докази вручення зазначених документів по кожному акту окремо.
Згідно з актами здачі-прийняття надання послуг з відшкодування за спожиту електричну енергію за серпень 2023 нараховано 7 498,47 грн., за вересень 2023 нараховано 5 410,13грн., за жовтень 2023 нараховано 12 769,02 грн., за листопад 2023 нараховано 10 987,68 грн., за грудень 2023 нараховано 12 345,35 грн., за січень 2024 нараховано 13 171,70 грн., за лютий 2024 нараховано 14 702,13 грн., за березень 2024 нараховано 10 069,31 грн., за квітень 2024 нараховано 7 689,64 грн., за травень 2024 нараховано 8 255,53 грн., за червень 2024 нараховано 10 415,79 грн., за липень 2024 нараховано 4 975,23 грн., за серпень 2024 нараховано 8 824,09 грн.
Позивач виставив Відповідачеві рахунки-фактури на ті ж самі суми та об`єми наданих послуг, що й в актах здачі-прийняття надання послуг.
Відповідач за спожиту електричну енергію розрахувався частково, у зв`язку з чим, за розрахунками Позивача, у Відповідача утворився борг у розмірі 95 592,56 грн. за період з 01.08.2023 по 31.08.2024.
На прострочений борг Відповідача з відшкодування електричної енергії Позивач нарахував 4 354,88 грн. - 3 % річних, 16 772,72 грн. - індексу інфляції. Всі нарахування проводилися окремо за кожним актом.
Позивач не здійснює функції з обліку електричної енергії та не визначає обсяги спожитої електричної енергії споживачами, Позивачем та АТ ДТЕК "Дніпровські електромережі" 18.01.2021 укладений договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії для об`єктів Позивача.
Відповідно до п. 2.2 зазначеного Договору відомості про засіб (засоби) вимірювання обсягу електричної енергії, що використовуються на об`єкті (об`єктах) Споживача, зазначаються разом із енергетичними ідентифікаційними кодами (ЕІС кодами) в додатку 3 до цього Договору.
В підтвердження фактичного обсягу споживання електроенергії за адресою вул. Миколи Світальського (Коротченка), 1в за період з серпня 2023 по серпень 2024 по точках комерційного обліку 62Z0495393289500 Позивачем надані рахунки ДТЕК разом із додатками з інформацією щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів по кожному ЕІС коду.
Мотиви рішення щодо часткового задоволення позову ґрунтуються на таких аргументах:
Суд встановив, що навчальний заклад є користувачем приміщень площею 476,10 кв.м на восьмому поверсі гуртожитку. Факт використання підтверджується Актом обстеження від 20.10.2025, де зазначено, що приміщення відокремлені, і доступ до них мають лише працівники закладу. Доказів того, що ці площі займає інша особа, надано не було. 
Суд послався на Закон України “Про житлово-комунальні послуги” та практику Верховного Суду, згідно з якими відсутність договору не звільняє споживача від оплати фактично спожитих послуг. Оскільки послуги з управління будинком (прибирання, обслуговування систем) надавалися безперервно для всього будинку-гуртожитку, відповідач має нести витрати пропорційно займаній площі.
Сторони мали підписані договори про управління (№ 1 від 12.01.2024) та про відшкодування витрат на електроенергію (№ 044 та № 2). Суд зазначив, що відповідач сам визнав ці відносини, укладаючи договори на 2024 рік навіть після того, як нібито провів “знеструмлення” приміщень у листопаді 2023 року.
Через відсутність індивідуальних лічильників у кімнатах гуртожитку, нарахування за загальнобудинковим приладом обліку пропорційно площі було визнано правомірним. Суд не погодився з твердження відповідача, що ним електроенергія не споживалась, оскільки відповідач не надав доказів внесення змін до договорів щодо зменшення обсягів або встановлення власних лічильників.
Відповідач не надав доказів того, що він звертався до позивача для складання актів-претензій щодо неналежної якості послуг у спірний період, що за законом є підставою для звільнення від оплати або зменшення її розміру.
Суд задовольнив позов частково, оскільки після самостійної перевірки виявив помилки у розрахунках інфляційних втрат та 3% річних, здійснених позивачем.

Обставини справи, встановлені судом при ухвалені додаткового рішення та перевірені апеляційним судом, мотиви судового рішення
19.06.2025 Зарівна С.В. (Адвокат) та ТОВ "Житлокомцентр" (Клієнт) уклали Договір про надання професійної правової/правничої допомоги (далі Договір), умовами даного Договору визначено, що Клієнт доручає та оплачує, а Адвокат бере на себе зобов`язання надати за дорученням Клієнта правничу /правову допомогу: складання позовної заяви до Державного професійного-технічного навчального закладу "Криворізький навчально-виробничий центр" про стягнення заборгованості по житлово- комунальним послугам на користь клієнта за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг вулиця Миколи Світальського будинок 1В приміщення гуртожитку загальною площею 476,10 кв.м, з направленням до судової інстанції господарської юрисдикції. Також представляти інтереси Клієнта та вести від імені Клієнта справу за даним позовом у суді територіальної юрисдикції з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу за зустрічним позовом.
Відповідно до умов Договору:
3.1. Своєчасно та у повному обсязі оплачувати послуги Адвоката.
4.1. Вартість послуг, що надаються Адвокатом, за домовленістю сторін, складає фіксовану винагороду (гонорар) за складання та оформлення однієї позовної заяви передбаченої предметом договору з формуванням матеріалів справи та направленням до суду - 5 000 грн.00 коп.( п`ять тисяч гривень 00 копійок), складання відповіді на відзив – 4 000 грн.00 коп.( чотири тисячі гривень 00 копійок), заперечення, пояснення, заяви – 3 000 грн.00 коп. (три тисячі гривень 00 коп.), відзив на зустрічну позовну заяву - 5000,00 грн. За участь адвоката у судових засіданнях в суді першої інстанції у справі за позовом передбаченому в п. 1.1. клієнт сплачує гонорар в розмірі 2 000 грн. 00 коп.(дві тисячі гривень 00 копійок) - одне судове засідання, в тому числі у режимі відеоконференції.
4.2. Ціна послуг адвоката по предмету договору є сума вартості оформленої позовної заяви з документами передбаченими п. 4.1. договору та вартістю по кількості судових засідань.
4.3. Підтвердженням належного виконання умов цього договору є складання сторонами акту прийому-здачі наданих послуг вказаних в предметі договору, але у разі не підписання акту прийому-здачі наданих послуг, то послуги вважаються такими, що надані належними чином та в повному обсязі, якщо їх надання підтверджено фактом виготовлення та передаванням документів, присутністю в судових засіданнях, фактом вчиненням Адвокатом, відповідно до умов цього договору дій на користь Клієнта, або підтверджено іншим шляхом.
4.4. Послуги адвоката сплачуються після набрання рішення суду законної сили по кожній справі окремо за позовами по п. 1.1., протягом трьох місяців, що є предметом даного договору.
7.1. Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань по даному Договору.
17.03.2026 сторони підписали Акт прийому-здачі наданих послуг за договором про надання професійної правової/правничої допомоги від 19.06.2025, про те, що Адвокатом -Клієнту надано професійну правничу/правову допомогу:
- складено позовну заяву до Державного професійно-технічного навчального закладу "Криворізький навчально-виробничий центр" про стягнення заборгованості по житлово- комунальним послугам на користь клієнта за адресою: м. Кривий Ріг. вул. М. Світальського, буд. 1В. житлове приміщення загальною площею 476,10 кв.м. та направлена до Господарського суду Дніпропетровської області - вартість 5 000,00 гри. (п`ять тисяч гривень 00 коп.)
- складено відповідь на відзив по справі № 904/6887/25 вартість -4 000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.).
Мотиви додаткового рішення щодо часткового задоволення заяви про розподіл судових витрат ґрунтуються на таких аргументах:
Суд встановив, що між позивачем та адвокатом був укладений договір, який передбачав надання допомоги: складання позовної заяви (5 000 грн) та відповіді на відзив (4 000 грн).
Суд зазначив, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи, витраченим часом та ціною позову. При визначенні суми суд керувався принципами реальності, дійсності та необхідності витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру. Оцінка вартості послуг позивачем не є беззаперечною для суду. Суд має право зменшити розмір гонорару, якщо він є завищеним щодо іншої сторони спору.
Спір відноситься до категорії малозначних справ та має незначну складність. Справа розглядалася у спрощеному провадженні без участі адвоката у судових засіданнях, що не вимагало витрат значного часу. Суд врахував аргументи відповідача про те, що сума у 9 000 грн не повною мірою відповідає обсягу наданої допомоги (зокрема щодо виокремлення відправлення заяви як самостійної послуги).
Суд дійшов висновку, що саме сума 7 000 грн є обґрунтованою, адекватною та відповідає принципам забезпечення балансу інтересів обох сторін.
Суд окремо наголосив, що витрати на підготовку самої заяви про розподіл судових витрат не підлягають відшкодуванню, оскільки це лише дія зі збору доказів щодо вже понесених витрат.
На підставі цих мотивів суд постановив стягнути з відповідача на користь позивача 7 000 грн витрат на правничу допомогу, відмовивши у решті суми.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Щодо рішення суду
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Предметом доказування у справі є обставини, пов`язані з наданням Позивачем послуг з утримання будинку, відшкодування вартості електричної енергії та виконанням/невиконанням Відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг, наявність підстав та правильність нарахування стягуваних сум.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг
Пунктами 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.
Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).
Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Так, на підставі договору від 21.12.2012 про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Жовтневому районі (об`єкт № 4) укладеного Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради та ТОВ "Житлокомцентр", останньому було передано будинки Жовтневого району (об`єкт № 4), які знаходяться на балансовому обліку управління благоустрою та житлової політики виконкому міськради та передаються Управителю (Позивачеві) в управління, в тому числі гуртожиток за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Коротченка, 1в (Миколи Світальського) з 21.12.2012 та по теперішній час.
Вказаний договір щороку продовжується відповідно до пункту 4.1, оскільки сторонами за місяць до закінчення його дії не заявлено письмово про його розірвання.
Відповідно до умов вказаного договору мета договору є управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд на території відповідного району, створення мешканцям будинку належних умов проживання згідно з діючими стандартами.
За приписами частини 1 статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Матеріалами справи підтверджується, що будинок № 1-В по вулиці Миколи Світальського в місті Кривому Розі, в якому знаходиться приміщення на восьмому поверсі, є гуртожитком. А отже, зазначеному будинку надаються постійно, зокрема й послуги з прибирання прибудинкової території, технічного обслуговування внутрішньо-будинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливної каналізації, послугами з дератизації, дезінсекції, обслуговування димовентиляційних каналів, поточного ремонту конструктивних елементів та інших послуг, передбачених законом та умов договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 21.12.2012.
12.01.2024 Позивач (Управитель) з Відповідачем (Споживачем) уклали договір №1 відносин споживача житлового приміщення та управителя (далі – Договір № 1).
Відповідно до п. 1.1 Договору Управитель на підставі договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Покровському районі (об`єкт 4) від 21.12.2012 року здійснює функції управління та надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за кодом ДК 021:2015 90610000-6 Послуги з прибирання та підмітання вулиць (Послуги утримання будинку та прибудинкової території) для забезпечення сталого функціонування будинку до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації потреб у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг, а споживач сплачує управителю за отриманні житлові послуги.
Вартість послуги відповідно до п. 4.2. Договору № 1 визначається за 1 кв. метр загальної площі житлового приміщення споживача у будинку та становить 7,34499 гривень. Розмір щомісячного платежу становить 3 617,663 грн. Сума договору становить 43 411,96 грн.
В подальшому, Сторони 25.07.2024 Додатковою угодою № 1 до Договору, внесли зміни до п. 4.1 та 4.2 та виклали їх в наступній редакції:
4.1. Управитель надає послугу з утримання будинку та прибудинкової території, вартість становить 8,2763 грн. за 1 кв.м житлових приміщень.
4.2. Ціна послуги на момент укладання цього Договору для житлових приміщень становить 8,2763 гривень за 1 кв. метр загальної площі житлового приміщення споживача у будинку. Розмір щомісячного платежу становить 3 940,35 грн.
Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору № 1 та діє з 01 квітня 2024р. протягом строку дії договору.
Пунктом 7.1. договору встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання двома Сторонами і діє до 31.12.2024.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від № 2189-VІІІ від 09.11.2017, який, відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень введено в дію з 1 травня 2019 року.
За приписами ч. 1 ст. 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Частиною 1 ст. 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.
За ч. 1 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону власник має право доручати повністю або частково розпоряджатися та управляти належним йому майном відповідно до закону та договору балансоутримувачу або управителю.
Обов`язок споживача щомісячно до 20 числа сплачувати вартість одержаних послуг є нормою Закону. Також цей обов?язок обумовлений правовідносинами, в силу яких, особа, яка не відмовляється від прийняття житлово-комунальних послуг, має сплачувати за реально отримані послуги незалежно від наявності укладеного договору між сторонами.
Близькі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).
Колегія суддів доходить висновку про те, що відповідач вдається до суперечливої поведінки.
Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 застосовано доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі- “non concedit venire contra factum proprium” (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).
В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності.
Поведінка відповідача щодо заперечення користуванням спірним майном є суперечливою, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач частково розрахувався за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території та спожиту електричну енергію.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач є користувачем приміщень загальною площею 476,10 кв.м, розташованих на восьмому поверсі житлового багатоквартирного будинку-гуртожитку, доказів зворотного матеріали справи не містять. У зв`язку з чим є споживачем послуг, наданих багатоквартирному будинку, і має обов`язок з оплати цих житлово-комунальних послуг.
Актом обстеження житлових приміщень від 20.10.2025, підтверджено, що саме Відповідач є користувачем приміщень на 8 поверсі площею 476,10 кв.м. Зазначені приміщення відокремлені від коридору інших мешканців, доступу до них крім працівників закладу ніхто не має. 
Послуги надавались багатоквартирному будинку безперервно, щомісячні витрати по будинку розподілялись на всіх власників, наймачів, орендарів відповідно займаній загальній площі приміщень, що належать на праві власності або користування, протилежного Відповідач не надав, доказів направлення Позивачеві актів-претензій за спірний період також матеріали справи не містять.
Відповідно до п. 61 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлову комунальні послуги" зобов`язання з оплати послуги з управління багатоквартирним будинком у таких будинках, гуртожитках у разі здачі в найм (оренду) квартир, житлових та/або нежитлових приміщень несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень.
Згідно з ч. 2, 4 ст. 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).
У постанові від 22.08.2023 у справі № 910/14570/21 Верховний Суд зазначив, що факт здійснення господарської операції може підтверджуватися не лише первинними документами, а й іншими доказами в їх сукупності, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару (надання послуг).
Відповідач у встановленому законом порядку не відмовлявся від надання послуг, доказів ненадання Позивачем послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, Відповідач не надав.
З огляду на положення ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (оплата за надані послуги проводиться щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором), п. 29 Правил надання послуг з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 712 від 05.09.2018 (якими встановлено, що плата за послугу з управління вноситься щомісяця до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, якщо інший порядок та строки не визначені договором управління), строк оплати наданих Позивачем послуг за загальний період з 01.12.2024 по 31.10.2025 є таким, що настав.
Дослідивши надані до матеріалів справи докази (Договір, акти передачі-прийняття, рахунки), суд першої інстанції правомірно визнав обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи вимогу про стягнення 43 245,06 грн. - основного боргу за послугу з утримання будинку та прибудинкової території за увесь заявлений період прострочення.
Судом першої інстанції за результатами перевірки розрахунку 3% річних у розмірі 477,01 грн помилок не виявлено та за результатами перевірки розрахунку інфляційних втрат встановлено, що розрахунок індексу інфляції проведено неправильно. За перерахунком суду першої інстанції інфляційні втрати складають 821,49 грн.
Апеляційний суд погоджується з розрахунками суду першої інстанції.
Як вже зазначалось, 25.10.2023 сторони уклали Договір № 044 про відшкодування витрат , за п. 1.1. якого Виконавець зобов`язується у 2023 році надати Замовнику послуги з розподілу електричної енергії за кодом ДК 021:2015 65310000-9 Розподіл електричної енергії, а Замовник — прийняти її та оплатили її вартість згідно з умовами Договору.
Пунктом 1.2 Договору Сторони узгодили, що Замовник приймає на себе зобов`язання по відшкодуванню витрат Виконавцю, шляхом сплати, за фактично спожиту електричну енергію за адресою : м. Кривий Ріг вул. Миколи Світальського, буд. 1 В (гуртожиток) кім. 801, загальною площею : 476,10 кв.м.
Відповідно до п. 3.2. Договору № 044 оплата за договором здійснюється Замовником не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим, на підставі отриманого рахунку, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.
Згідно з п. 3.3 Договору розмір оплати визначається щомісячно та відображається в рахунках. 
На виконання умов Договору № 044 Позивач надіслав на адресу Відповідача рахунки та акти здачі-прийняття надання послуг з відшкодування за спожиту електричну енергію за серпень 2023р. у розмірі 7 498,47 грн., за вересень 202р.3 у розмірі 5 410,13грн., за жовтень 2023р. у розмірі 12 769,02 грн., за листопад 2023р. у розмірі 10 987,68 грн., за грудень 2023р. у розмірі 12 345,35 грн.
18.10.2023 Відповідач надав Позивачеві гарантійний лист № 01-19/671, в якому гарантував, що заборгованість за електричну енергію в сумі 55 538,80 грн. буде сплачена до кінця 2023 грн.
12.01.2024 Сторони уклали Договір № 2 про відшкодування витрат, на новий період, на тих самих умовах.
Відповідно до п. 7.1 Договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання двома Сторонами і діє до 31.12.2023р., при цьому відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України умови цього Договору застосовуються до правовідносин, які виникли між сторонами, а саме з 01.01.2024 року, а в частині проведення розрахунків — до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором. 
Виходячи з позиції сторін та наданих доказів, апеляційний суд сприймає наведений Договір № 2 як договір укладений і на 2024.
На виконання умов Договору № 2 Позивач надіслав на адресу Відповідача рахунки та акти здачі-прийняття надання послуг з відшкодування за спожиту електричну енергію за січень 2024р. у розмірі 13 171,70 грн., за лютий 2024р. у розмірі 14 702,13 грн., за березень 2024р. у розмірі 10 069,31 грн., за квітень 2024р. у розмірі 7 689,64 грн., за травень 2024р. у розмірі 8 255,53 грн., за червень 2024р. у розмірі 10 415,79 грн., за липень 2024р. у розмірі 4975,23 грн., за серпень 2024р. у розмірі 8824,09 грн.
Позивач не здійснює функції з обліку електричної енергії та не визначає обсяги спожитої електричної енергії споживачами, Позивачем та АТ ДТЕК "Дніпровські електромережі" 18.01.2021 укладений договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії для об`єктів Позивача.
Відповідно до п. 2.2 зазначеного Договору відомості про засіб (засоби) вимірювання обсягу електричної енергії, що використовуються на об`єкті (об`єктах) Споживача, зазначаються разом із енергетичними ідентифікаційними кодами (ЕІС кодами) в додатку 3 до цього Договору.
Відповідно до п. 4.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ) оператор системи розподілу та Адміністратор комерційного обліку – ДТЕК "Дніпровські електромережі", надав Позивачеві інформацію про факт споживання (розподілення) електричної енергії за об`єктом (ЕІС-кодами), що використовуються, в тому числі Відповідачем.
Відповідно до матеріалів справи гуртожитку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Миколи Світальського (Коротченка), 1в присвоєно ЕІС- код 62Z0495393289500.
Отже, Позивач закуповує електричну енергію для забезпечення потреб гуртожитка, що споживається Споживачами.
Згідно з п. 4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
В підтвердження фактичного обсягу споживання електроенергії за адресою вул. Миколи Світальського (Коротченка), 1в за період з серпня 2023 по серпень 2024 по точках комерційного обліку 62Z0495393289500 Позивачем надані рахунки ДТЕК разом із додатками з інформацією щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів по кожному ЕІС коду.
Відповідно до Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992, наймачі, орендарі та власники житлових або нежитлових приміщень в житловому будинку зобов`язані брати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно площі, яка їм належить на праві власності або праві користування.
Розрахунки за спожиту електричну енергію здійснювались Постачальникові електричної енергії за показами загальнобудинкового розрахункового приладу обліку електричної енергії, який враховує спожиту на власні потреби всіма мешканцями та орендарями будинку електричну енергію, а також на технічні цілі житлового будинку.
Нарахування Споживачам за спожиту електроенергію відбувається відповідно до показників приладів комерційного обліку (загальний) та розподіляється пропорційно між його споживачами відповідно до займаної площі.
Національна комісія регулювання електроенергетики України у листі від 08.08.2008 № 4980/09/17-08 на № 603 від 28.05.2008 надала роз`яснення, що оскільки розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються між юридичними особами - власником гуртожитку та енергопостачальником, при цьому власник гуртожитку - це юридична особа, що уклала договір про постачання електричної енергії та сплачує спожиту будинком енергію за загальнобудинковим лічильником, то розрахунки мешканців гуртожитку за спожиту електричну енергію мають здійснюватись безпосередньо з власником гуртожитку.
Тому власники житлових і нежитлових приміщень будинку-гуртожитку по вул. Миколи Світальського, 1-В розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюють з Позивачем пропорційно до займаної площі приміщень, оскільки для гуртожитку останній є постачальником електроенергії.
Спожита електрична енергія щомісячно обліковується по кожному багатоквартирному будинку, споруді, що відображається у щомісячному звіті електричної енергії, який подається енергопостачальнику. Останній перевіряє звіт і здійснює нарахування за спожиту електричну енергію та оформлює рахунок на сплату.
Посилання скаржника на те, що ним не споживається електрична енергія в кількості визначеній в актах здачі-прийняття надання послуг суд не приймає. 
Так, скаржник зазначає, що приміщення №801, 802, 803, 804, 805, 806, 807, 808, 809, 810, 812, 813, 814, 815, 817, 818, 819, 820, 822, 825, приміщення ІІ – 12,3 кв.м; приміщення IV – 12,6 кв.м; приміщення VI – площею 17 кв.м; приміщення VII – площею 16,8 кв.м; лоджія – 4,2 кв.м, всього – 476,10 кв.м, які розташовані на 8-му поверсі житлової будівлі за адресою вулиця Миколи Світальського, буд. 1В наразі є вільними, оскільки здобувачі освіти переведені на дистанційну форму навчання. Проте, належних доказів звільнення зазначених приміщень Відповідач не надав, як і не надано доказів, які б підтверджували, що зазначені приміщення займає інший Орендар/власник.
Також скаржник вказує, що з липня 2023р. не міг фізично споживати електричну енергію в кількості визначеній в актах здачі-прийняття надання послуг, при цьому, в Договорі № 2 від 12.01.2024 визначає прогнозований обсяг розподілу електричної енергії у кількості 36 768,877кВт*годин.
Сторонами у п. 2.4.1 Договорів № 044 та № 2 визначено, що Замовник має право зменшити обсяг закупівлі наданих послуг та загальну вартість цього Договору залежно від реального фінансування видатків. У такому разі Сторони вносять відповідні зміни до цього Договору.
Проте, доказів внесення зазначених змін до Договорів матеріали справи не містять. Також до матеріалів справи не надано належних доказів звернення Відповідачем до Позивача з пропозицією про внесення відповідних змін до Договору №2 та відмови Позивачем від внесення відповідних змін.
Крім того, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували встановлення власних лічильник на приміщення, якими користується Відповідач, з метою обліку фактично спожитої електричної енергії. За таких обставин, Позивач обґрунтовано визначає обсяги споживання Відповідачем електроенергії за загальнобудинковим приладом обліку електроенергії.
Щодо заперечень про те, що спірне майно є власністю територіальної громади м. Кривого Рогу, коллегія суддів звертає увагу на те, що сторони в Договорах № 044 та № 2 визначили, що Договір не втрачає чинності у разі зміни реквізитів сторін, та установчих документів, а також зміни власника, організаційної форми. Крім того, саме відповідач є стороною цих договорів та є замовником зазначених послуг. Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Дослідивши надані до матеріалів справи докази (Договори, звіти, рахунки ДТЕК, акти здачі-прийняття надання послуг, рахунки), апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та визнає обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи вимогу про стягнення основного боргу за спожиту електричну енергію у розмірі 95 592,56 грн.
Судом першої інстанції за результатами перевірки розрахунку інфляційних втрат у розмірі 16 772,72 грн помилок не виявлено та за результатами перевірки розрахунку 3% річних встановлено, що розрахунок проведено неправильно. За перерахунком суду першої інстанції 3% річних складають 4 350,44 грн.
Колегія суддів погоджується з розрахунками суду першої інстанції.
Апеляційний суд не приймає доводи скаржника про відсутність прав на приміщення та статусу споживача, з огляду на таке.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону “Про житлово-комунальні послуги”, статус індивідуального споживача має не лише власник, а й особа, яка за згодою власника користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу.
У матеріалах справи наявна заява скаржника від 18.03.2024, де зазначено, що скаржник використовує спірні приміщення протягом 20 років і просить оформити їх в оренду. Це спростовує твердження про відсутність права користування приміщеннями гуртожитку.
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про відсутність обов`язку оплати послуг без укладення договору, з огляду на таке.
Згідно ч.1 ст.11 ЦК України зобов`язання виникають не лише з договору, а й з фактичного користування майном.
Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка зберегла майно або отримала послугу без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати її вартість. 
Тому, відсутність письмового договору на 2025 рік не звільняє від оплати, оскільки зобов`язання виникають також із факту користування майном. Отримання послуг з утримання будинку без договору вважається збереженням коштів (послуг) за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, що підлягає відшкодуванню.
Також, апеляційний суд вказує про те, що суд обґрунтовано відхилив клопотання відповідача про залучення Управління комунальної власності третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, оскільки спір стосується виключно стягнення боргу за послуги, отримані фактичним користувачем. Рішення у цій справі не змінює правового статусу майна і не покладає будь-яких обов?язків на власника приміщення.
З огляду на викладене, не знайшли свого підтвердження доводи скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі на рішення суду.
З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі: 43 245,06 грн. - основного боргу за послугу з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.12.2024 по 31.10.2025, 821,49 грн. - інфляційних втрат за період з лютого 2025р. по жовтень 2025р., 477,01 грн. – 3% річних за період з 21.01.2025 по 31.10.2025, 95 592,56 грн. - основного боргу за спожиту електричну енергію за період з 01.08.2023 по 31.08.2024, 16 772,72 грн. – інфляційних втрат за період з січня 2024р. по жовтень 2025р., 4 350,44 грн. – 3% річних за період з 01.01.2024 по 31.10.2025, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Щодо додаткового рішення 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Згідно зі ст. 123 ГПК Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (абз. 1, 2, ч. 8 ст. 129 ГПК України). 
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (ч. 2-3 ст. 244 ГПК України). 
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04), заявник має право на відшкодування витрат у розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений (справа "Немайстер проти Австрії), у рішенні "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Законодавчо передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. 
Така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).
Завданням суду при розгляді справи не є оцінка вищевказаних причин чи підстав, чи оцінка якості роботи адвоката, а є визначення обґрунтованого і адекватного розміру грошової суми, що підлягає стягненню з Відповідача за надані Позивачеві послуги. 
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22 заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною. Подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може ототожнюватися з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Колегія суддів не приймає доводи скаржника, викладені у скарзі, оскільки при ухваленні додаткового рішення суд першої інстанції врахував заперечення скаржника та оцінивши складність справи, дійшов висновку, що сума 9 000 грн є завищеною, і зменшив її до 7 000 грн, забезпечивши баланс інтересів сторін. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду та додаткового рішення - без змін.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційних скарг, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скаргах і відшкодуванню не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного професійно-технічного навчального закладу "Криворізький навчально-виробничий центр" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2026 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2026 у справі № 904/6887/25 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2026 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2026 у справі № 904/6887/25 – залишити без змін.
Судові витрати за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я.С. Золотарьова

Суддя С.В. Мартинюк 

Суддя  Ю.В. Фещенко