ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/2370/26-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Анісімова О.В.,
за участю:
секретаря судового засідання Жабокріцької Я.В.,
представника позивача Іваницької А.М.,
представника відповідача Мухаєвої О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ

1.1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними і скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-00000/1109/Ж10/24-13-24-04 від 09.01.2026 зі сплати єдиного внеску у сумі 424 596,63 грн;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №00000/1110/Ж10/24-13-24-04 від 09.01.2026 в частині донарахувань за період з 01.03.2022 по грудень 2024 року.
1.2. Ухвалою суду від 14.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 10:30 год. 25.05.2026.
1.3. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому щодо задоволення позову заперечив. Представник позивача подала відповідь на відзив від 02.06.2026, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі.
1.4. 01.06.2026, до закінчення підготовчого засідання, представник позивача подала заяву про зміну предмета позову шляхом доповнення його позовною вимогою, в якій просила додатково:
- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-209509-2413-У від 03.03.2026 в частині донарахувань за період з 01 березня 2022 року по 31 грудня 2024 року.
1.5. В обґрунтування заяви про зміну предмета позову позивач зазначила, що на виконанні Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 80778233 з виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-209509-2413-У від 03.03.2026 на суму 474 127,85 грн (з яких недоїмка з ЄСВ – 423 899,65 грн та штраф – 50 228,65 грн), яка сформована податковим органом на підставі тих самих нарахувань, що покладені в основу оскаржуваних у цій справі Вимоги та Рішення, і фактично дублює їх. Про існування цієї вимоги позивачу стало відомо після відкриття провадження у справі - внаслідок блокування розрахункових рахунків у межах вказаного виконавчого провадження.
1.6. Ухвалою суду від 08.06.2026, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. 

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що пунктом 9-19 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі – Закон № 2464-VI) встановлено право фізичних осіб-підприємців (п. 4 ч. 1 ст. 4 цього Закону) не нараховувати, не обчислювати та не сплачувати єдиний внесок за себе з 01.03.2022 до припинення або скасування воєнного стану в Україні та протягом дванадцяти місяців після його припинення.
2.2. Позивач зазначає, що у спірний період частково скористалась цим правом: за березень–грудень 2022 року та січень–березень 2023 року ЄСВ не нараховувала і не сплачувала; за квітень–грудень 2023 року та січень–грудень 2024 року добровільно нараховувала й сплачувала ЄСВ виключно у розмірі мінімального страхового внеску задля збереження страхового стажу.
2.3. На переконання позивача, пункт 9-19 розділу VIII Закону № 2464-VI не містить жодних умов щодо втрати права на пільгу у разі часткової добровільної сплати ЄСВ, а тому донарахування ЄСВ на підставі висновків перевірки є безпідставним.

Позиція відповідача

2.4. До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позову, посилаючись на таке.
2.5. Відповідач зазначає, що документальною плановою виїзною перевіркою позивача за період з 08.07.2021 по 31.12.2024 встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу на 1 306 793,02 грн та відповідне заниження бази нарахування ЄСВ на загальну суму 1 998 814,54 грн, що потягло донарахування ЄСВ на суму 439 739,20 грн.
2.6. Відповідач вважає, що фактичне нарахування і сплата ЄСВ позивачем (нехай і в мінімальному розмірі) у спірний період є доказом того, що право «не нараховувати», передбачене п. 9-19 розділу VIII Закону № 2464-VI, позивачем не реалізовано, а отже до неї застосовується загальний порядок нарахування ЄСВ на суму фактично отриманого доходу.
2.7. Відповідач посилається на пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України (далі – ПК України) як на правову підставу для самостійного визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платника у разі заниження ним задекларованих сум.

ІІІ. ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ

3.1. Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (номер запису 2010350000000012569 від 08.07.2021), здійснює господарську діяльність на загальній системі оподаткування за видами: оптова торгівля деревиною та будівельними матеріалами (КВЕД 46.73), лісозаготівля (КВЕД 02.20), допоміжні послуги у лісовому господарстві (КВЕД 02.40), лісопильне виробництво (КВЕД 16.10) та інші суміжні види.
3.2. Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області у період з 17.11.2025 по 28.11.2025 проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності позивача за період з 08.07.2021 по 31.12.2024 з питань дотримання вимог податкового законодавства, а також обчислення і сплати єдиного внеску за той самий період.
3.3. За результатами перевірки складено Акт від 05.12.2025 № 48170/Ж5/24-13-24-04/3538505900 (далі – Акт перевірки), яким зафіксовано заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу на 1 306 793,02 грн (у т.ч.: за 2022 рік – 486 314,05 грн, за 2023 рік – 152 333,06 грн, за 2024 рік – 668 145,91 грн) та відповідне заниження бази нарахування ЄСВ з урахуванням максимальної величини на загальну суму 1 998 814,54 грн, що потягло донарахування ЄСВ на суму 439 739,20 грн.
3.4. На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято: вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-00000/1109/Ж10/24-13-24-04 від 09.01.2026 на суму 424 596,63 грн (далі – Вимога) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого ЄСВ №00000/1110/Ж10/24-13-24-04 від 09.01.2026 на суму 50 228,65 грн (далі – Рішення).
3.5. Матеріалами справи (Додатками ЄСВ 1 до податкових декларацій про майновий стан і доходи позивача за 2022, 2023 і 2024 роки) підтверджується, що позивач за березень–грудень 2022 року та січень–березень 2023 року ЄСВ не нараховувала і не сплачувала; за квітень–грудень 2023 року та січень–грудень 2024 року – нараховувала і сплачувала ЄСВ у розмірі мінімального страхового внеску. Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

4.1. Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначено Законом № 2464-VI.
4.2. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали загальну систему оподаткування.
4.3. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI для таких платників єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню ПДФО.
4.4. Законом України від 05.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (набрав чинності 17.03.2022) розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI доповнено пунктом 9-19, відповідно до якого тимчасово, з 01.03.2022 до припинення або скасування воєнного стану в Україні та протягом дванадцяти місяців після цього, особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5№ ч. 1 ст. 4 цього Закону, мають право не нараховувати, не обчислювати та не сплачувати єдиний внесок за себе. При цьому положення абзацу другого п. 2 ч. 1 ст. 7 цього Закону щодо таких періодів для таких осіб не застосовується.
4.5. Пунктами 9-21 та 9-22 розділу VIII Закону № 2464-VI встановлено, що за порушення, вчинені у період з початку дії воєнного стану до 01.08.2023, штрафні санкції, визначені ч. 11 ст. 25 цього Закону, не застосовуються, а нарахована пеня за цей період підлягає списанню.
4.6. Відповідно до п. 4.1.4 ст. 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

5.1. З урахуванням заяви про зміну предмета позову від 31.05.2026, прийнятої судом ухвалою від 02.06.2026, предметом цього позову є: вимога Головного управління ДПС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-00000/1109/Ж10/24-13-24-04 від 09.01.2026, рішення про застосування штрафних санкцій №00000/1110/Ж10/24-13-24-04 від 09.01.2026 та похідна від них вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-209509-2413-У від 03.03.2026, а тому суду належить надати оцінку правомірності прийнятих відповідачем рішень та безпосередньо наявності підстав для донарахування ЄСВ.
5.2. Суть цього публічно-правового спору зводиться до того, чи позбавляє платника права, передбаченого п. 9-19 розділу VIII Закону № 2464-VI, факт добровільного нарахування і сплати ЄСВ у мінімальному розмірі за окремі місяці в межах строку дії цього права, і, як наслідок, чи мав відповідач законні підстави для донарахування ЄСВ на суму доходу, виявленого перевіркою за такі самі місяці.
5.3. З приводу наведеного суд зазначає, що пункт 9-19 розділу VIII Закону № 2464-VI сформульовано як безумовне диспозитивне право платника – «мають право не нараховувати, не обчислювати та не сплачувати». Зазначена норма не містить умов чи застережень, які б пов`язували збереження цього права з обсягом або повнотою його використання. 
5.4. У Законі № 2464-VI відсутня норма, яка б встановлювала, що часткова або мінімальна добровільна сплата ЄСВ свідчить про відмову від пільги щодо решти суми доходу. 
За відсутності прямого законодавчого приписання розширювального тлумачення пільги на шкоду платнику, суд не вправі його застосовувати.
5.5. Водночас суд звертає увагу на внутрішню суперечність позиції відповідача: ГУ ДПС одночасно визнає чинність пільги, встановленої п. 9-19 розділу VIII Закону № 2464-VI, у спірний період і не здійснює донарахування ЄСВ на ту частину доходу, яку позивач задекларувала самостійно у тих самих місяцях, але водночас стверджує про втрату позивачем тієї самої пільги щодо донарахованої за результатами перевірки частини доходу - хоча йдеться про той самий правовий режим, ті самі місяці та ту саму правову підставу. Така непослідовність не може слугувати законною підставою для прийняття оскаржуваних рішень, оскільки ні бюджет, ні цільовий фонд внаслідок такої діяльності позивача, не понесли жодних втрат, а навпаки отримали кошти, які платник податків мав право не сплачувати. 
5.6. Посилання відповідача на пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України як на підставу донарахування ЄСВ суд відхиляє, оскільки зазначена норма визначає загальні повноваження контролюючого органу самостійно визначати грошові зобов`язання платника у разі заниження, але не скасовує і не обмежує спеціальну норму-пільгу, встановлену п. 9-19 розділу VIII Закону № 2464-VI, яка виключає сам обов`язок нарахування ЄСВ у спірний період. Загальна норма про повноваження контролюючого органу застосовується з урахуванням спеціальних норм, що регулюють конкретні права й обов`язки платника, а не замість них.
5.7. Добровільна сплата позивачем ЄСВ у мінімальному розмірі мала самостійну мету - збереження страхового стажу, що є відокремленим правом, передбаченим Законом № 2464-VI та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Ця обставина не пов`язана з питанням реалізації пільги щодо обсягу бази нарахування ЄСВ, а тому твердження відповідача про те, що мінімальна сплата свідчить про «вибір загального механізму визначення зобов`язання», не відповідає дійсному змісту дій платника та нормам Закону № 2464-VI.
5.8. За наявності сумнівів у застосуванні норми права щодо прав та обов`язків платника рішення приймається на користь платника відповідно до принципу презумпції правомірності рішень платника, закріпленого у п. 4.1.4 ст. 4 ПК України. Зазначений принцип є процесуальним відображенням конституційного принципу правової визначеності і не може ігноруватися при застосуванні норм спеціального законодавства про ЄСВ.
5.9. Щодо правомірності Рішення про застосування штрафних санкцій суд зазначає, що, оскільки в позивача був відсутній обов`язок нараховувати ЄСВ у спірний період на суму доходу, визначену за результатами перевірки, підстава для донарахування ЄСВ відсутня, а відтак штрафні санкції, нараховані за донарахування своєчасно не нарахованого ЄСВ за той самий період, також є протиправними. 
Додатково суд враховує, що штрафні санкції за порушення законодавства про ЄСВ, вчинені у період з 24.02.2022 по 31.07.2023, не застосовуються в силу прямого приписання пп. 9-21, 9-22 розділу VIII Закону № 2464-VI, що становить додаткову самостійну підставу для визнання Рішення протиправним у відповідній частині.
5.10. Суд також враховує, що аналогічна правова позиція щодо безпідставності донарахування ЄСВ фізичним особам-підприємцям у пільговий воєнний період викладена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2026 у справі № 240/4307/25.
5.11. Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДПС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-209509-2413-У від 03.03.2026 (заявленої позивачем у порядку зміни предмета позову відповідно до ст. 47 КАС України) суд зазначає таке.
5.12. Судом встановлено, що вимога №Ф-209509-2413-У від 03.03.2026 на суму 474 127,85 грн (з яких недоїмка з ЄСВ – 423 899,65 грн та штраф – 50 228,65 грн) сформована податковим органом на підставі тих самих сум, що визначені первісно оскаржуваними у цій справі Вимогою №Ф-00000/1109/Ж10/24-13-24-04 та Рішенням №00000/1110/Ж10/24-13-24-04 від 09.01.2026, прийнятими за наслідками того самого Акту перевірки від 05.12.2025 № 48170/Ж5/24-13-24-04/3538505900. Вимога №Ф-209509-2413-У є похідною від первісних нарахувань і самостійного, окремого від них правового змісту не має.
5.13. Оскільки суд дійшов висновку про протиправність та необхідність скасування первісних Вимоги та Рішення, що становлять єдину фактичну й правову підставу нарахувань позивачу, похідна від них вимога №Ф-209509-2413-У від 03.03.2026 також не має правових підстав для існування та підлягає визнанню протиправною і скасуванню у відповідній частині – за період з 01.03.2022 по 31.12.2024, оскільки задоволення позову лише в частині первісних вимог не забезпечило б позивачу ефективного захисту порушеного права в розумінні ч. 1 ст. 2 КАС України, адже на виконанні органу державної виконавчої служби залишилася б чинна вимога, що дублює скасовані судом нарахування.
5.13. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскаржувані Вимога №Ф-00000/1109/Ж10/24-13-24-04, Рішення №00000/1110/Ж10/24-13-24-04 від 09.01.2026 та похідна від них вимога №Ф-209509-2413-У від 03.03.2026 прийняті відповідачем без достатніх правових підстав, не відповідають вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України та ст. 19 Конституції України, а тому є протиправними і підлягають скасуванню.

VI. ВИСНОВКИ СУДУ

6.1. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з ч. 2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
6.2. Відповідач не довів суду правомірності прийняття оскаржуваних Вимоги та Рішення, тоді як позивач навела переконливі та послідовні доводи на підтвердження своєї позиції. Позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
6.3. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 (заява № 4909/04), суд може не надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони, якщо ці аргументи не є вирішальними для результату розгляду справи. Інші доводи сторін наведених висновків суду не спростовують.

VII. СУДОВІ ВИТРАТИ

7.1. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплата яких була здійснена нею, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
7.2. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 919,74 грн згідно з квитанцією № 295881083 від 11.05.2026. Зазначені витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
7.3. Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає, що позивачем заявлено орієнтовний розмір таких витрат у сумі 5 000,00 грн відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 01.05.2026. 
Відповідно до акту надання послуг (приймання – передачі виконаних робіт) від 16.06.2026 та квитанції №295374683, позивач здійснила оплату за професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Суд вважає таку вартість співмірною з проведеною роботу, а тому вона підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись статтями 73–77, 90, 139, 241–246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:
1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-00000/1109/Ж10/24-13-24-04 від 09 січня 2026 року в частині сплати єдиного внеску у сумі 424 596,63 грн.
3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №00000/1110/Ж10/24-13-24-04 від 09 січня 2026 року в частині донарахувань за період з 01 березня 2022 року по грудень 2024 року.
4. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 03 березня 2026 року №Ф-209509-2413-У в частині донарахувань за період з 01 березня 2022 року по 31 грудня 2024 року.
5. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 3919 (три тисячі дев`ятсот дев`ятнадцять) грн 74 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. 

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Повне судове рішення складено 29 червня 2026 р.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58006 код ЄДРПОУ ВП 44057187).

Суддя О.В. Анісімов