ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року		Справа №140/3349/25 пров. №А/857/30137/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року (суддя Мачульський В.В., м.Львів), -
ВСТАНОВИВ:
У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – ГУПФ) в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ від 26.02.2025 №032350030861 про відмову в призначенні пенсії (далі – Рішення);
зобов`язати відповідача зарахувати до загального страхового стажу період навчання з 01.09.1999 по 30.06.2002 і призначити пенсію по інвалідності з дня подачі заяви, а саме з 05.02.2025.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності. Зобов`язано ГУПФ зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1999 по 30.06.2002. Зобов`язано ГУПФ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності від 19.02.2025, з врахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити.
В апеляційній скарзі вказує, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1996 по 30.06.2002, оскільки в довідці від 20.02.2025 №257 відсутнє відображення про строкову військову службу. Страховий стаж позивача обчислений у кількості 07 років 07 місяців 20 днів, що є недостатнім для призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон 1058-IV).
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що перетин різних періодів не перешкоджає в зарахуванні одного найдовшого періоду, який охоплює усі інші, тому період навчання з 01.09.1999 по 30.06.2002 має бути зарахований до страхового стажу позивача у відповідності до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 .
Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Такі висновки суду першої інстанції, відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 05.02.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – ГУПФ-1) з питання призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону №1058-IV.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 11.02.2025 №032350030861 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідних документів. Вищевказане рішення позивачем у встановленому законному порядку не оскаржувалось.
19.02.2025 позивач повторно звернувся з заявою до ГУПФ-1 щодо призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV.
Рішенням ГУПФ позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом №1058-IV.
Відповідно до статті 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Згідно зі статтею 32 Закону №1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для осіб з інвалідністю II та III груп: від 40 років до досягнення особою 42 років включно - 9 років.
Статтею 34 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.
Згідно із статтею 45 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.
Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК №201562 від 09.03.2023 позивачу встановлено 2 групу інвалідності.
У березні 2024 року внаслідок повторного огляду МСЕК позивачу встановлено 2 групу інвалідності до 01.04.2025, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК №870366 від 09.04.2024 інвалідність було продовжено.
У відповідності до частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється відповідно до вимог Закону №1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (з 01.01.2004), а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Закону № 1058 (до 01.01.2004).
Пунктом 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно пункту 8 Постанови 637 до стажу враховується період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. 
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Відповідно до статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» (далі Закон № 103/98-ВР) час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Статтею 17 вказаного Закону визначено, що заклад професійної (професійно-технічної) освіти - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно-технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.
Відповідно до диплома молодшого спеціаліста серії НОМЕР_2 від 30.06.2002 вбачається, шо ОСОБА_1 закінчив в 2002 році вище технічне училище №6 м. Луцька.
З довідки Волинського фахового коледжу Національного університету харчових технологій від 20.02.2025 №257 видно, що ОСОБА_1 навчався на денній формі навчання у Луцькому вищому професійному училищі №6 з 01.09.1999 по 30.06.2002.
Аналогічний запис міститься в трудовій книжці серії НОМЕР_1 про навчання позивача у Луцькому вищому професійному училищі №6 в період з 01.09.1999 по 30.06.2002. 
З копії військового квитка серії НОМЕР_3 від 17.05.2000 вбачається, що позивач проходив строкову військову службу у період з 17.05.2000 по 26.10.2001.
Отже, період навчання з 01.09.1999 по 30.06.2002 перетинається з періодом строкової військової служби роботи з 17.05.2000 по 26.10.2001.
Однак, перетин різних періодів не перешкоджає в зарахуванні одного найдовшого періоду, який охоплює усі інші, тому період навчання з 01.09.1999 по 30.06.2002 має бути зарахований до страхового стажу позивача у відповідності до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 .
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ГУПФ безпідставно відмовило у зарахуванні до страхового стажу позивача період його навчання в Луцькому вищому професійному училищі №6 з 01.09.1999 по 30.06.2002.
Враховуючи наведене, Рішення ГУПФ є протиправним та підлягає скасуванню. 
Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. 
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич