Справа № 589/5318/25
Провадження № 2/589/1348/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року	м. Шостка	

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді – Темірова Ч.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Шостка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог. 
До суду через систему «Електронний суд» звернувся представник ТОВ «Свеа Фінанс» (далі - позивач) з позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 (далі - відповідач) заборгованість за кредитним договором №4543048 від 09.04.2024 у сумі 29000,00 грн. та судові витрати. 
Вимоги обґрунтовані тим, що 09.04.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» і відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту№4543048, у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до якого, позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4000,00 грн, строком на 360 днів зі сплатою процентів у розмірі 2,5%. Грошові кошти відповідач отримав на свій рахунок відкритий в банківській установі, проте зобов`язання по договору не виконував. ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» уклали договір факторингу №01.02-36/24 від 24.12.2024, згідно з якого право вимоги по заборгованості відповідача перейшло до нового кредитора. За вказаних обставин за відповідачем утворилась заборгованість на суму 29000,00 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 4000,00 грн., заборгованість за процентами – 23000,00 грн.; штраф – 2000,00 грн.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 12.11.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами у справі, у строки передбачені ст. 275 ЦПК України. Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання цієїухвали для подання відзиву на позовну заяву. 
Вказана ухвала надсилалася відповідачу рекомендованим поштовим відправленням за адресою, за якою останній зареєстрований, поштове відправлення повернуте з відміткою «адресат відсутній», яка проставлена 03.04.2026, що відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України потрібно вважати днем вручення цього судового рішення.
Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходили.
Станом на 06.07.2026 відзив на позов від відповідача до суду не надійшов.
За відсутності таких клопотань, суд, відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу за наявними у ній матеріалами.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 09.04.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №4543048 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За взаємною згодою сторони погодили такі умови договору (відповідно до п. 1.2.-1.5. договору): тип кредиту кредит, сума кредиту складає 4000,00 грн.; строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, стандартна процентна ставка становить 2,5%, знижена процентна ставка становить 0,01% в день. Відповідно до п.2.1. товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної карти) № НОМЕР_1 .
Відповідно до реквізитів кредитного договору №4543048 від 09.04.2024, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «28161», зазначив всі свої анкетні дані, що підтверджується довідкою про ідентифікацію.
Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, що є Додатком № 1 до договору № 4543048 від 09.04.2024, сторонами визначено: дата повернення кредиту (03.04.2025), нараховану суму процентів 33012,00 грн.; сума кредиту 4000,00 грн.; разом до оплати 37012,00 грн.
Первісний кредитор умови договору виконав та надав відповідачу грошові кошти у сумі 4000,00 грн, що підтверджується довідкою №20241226-230 від 26.12.2024 наданою ТОВ «Пейтек Україна» про те, що ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №03012024-1 від 03.01.2024. Відповідно до вказаного договору 09.04.2024 20:57:14 було успішно перераховано кошти на платіжну картку маска картки НОМЕР_2 в сумі 4000,00 грн.
24.12.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу №01.02-36/24 відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором № 4543048 від 09.04.2024 який укладений з ОСОБА_1 .
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01.02-36/24 від 24.12.2024 до ТОВ «Свеа Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на суму 29000,00 грн., складовими якої є: заборгованість по тілу кредита – 4000,00 грн.; заборгованість по процентам - 23000,00 грн., кількість днів прострочення зобов`язання – 200.
Розрахунок заборгованості за договором №4543048 від 09.04.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 24.12.2024 свідчить про те, що ОСОБА_1 здійснив платіж у розмірі 12,00 грн. в рахунок погашення заборгованості, а загальна сума боргу складає 29000,00 грн.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до такого висновку.
Мотиви та застосовані норми права.
Згідно з ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно з ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами правочину.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, що підтверджується письмовими доказами які містяться у справі, а саме: на емітовану картку відповідача № маска картки НОМЕР_2 перерахувало ОСОБА_1 4000,00 грн.
Враховуючи норми чинного законодавства України, зазначені вище, встановивши що кредитний договір № 4543048 укладений 09.04.2024 між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» не виконаний в повному обсязі, й те, що за договором факторингу до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , позовні вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» є доведеними та обґрунтованими, а отже заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню у розмірі 4000,00 грн.
Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками, суд зазначає таке.
Частиною першою та другою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором № 4543048 від 09.04.2024 ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, не сплачував відсотки за користування кредитними коштами, а тому утворилась заборгованість у розмірі 23000,00 грн. 
Проте, Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», набрав чинності 24 грудня 2023 року. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про спожитий кредит укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. 
Таким чином положення п.2 розділу ІІ та п.17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про спожите кредитування» застосовується до кредитних договорів, укладених до 24 грудня 2023 року, якщо строк їх дії було продовжено після цієї дати. До кредитних договорів, укладених після 24 грудня 2023 року, підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про спожите кредитування», якою встановлено, що максимальна денна процентна ставка не може перевищувати 1%, розрахункових згідно з частиною четвертою цієї ж статті.
Зважаючи на викладене вище, за період з 09.04.2024  по 24.12.2024 (дату відступлення права вимоги) проценти за користування кредитними коштами повинні були нараховуватись з розрахунку денної відсоткової ставки розміром 1%, що за 260 днів становить 10400,00 грн.(4000х1%*260). Розрахунку про стягнення заборгованості по відсоткам з 25.12.2024 по дату звернення до суду з позовом позивач не надав, оцінка судом такої вимоги не проводилась. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами в загальній сумі 10400,00 грн. 
За таких обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача за кредитним договором № 4543048 від 09.04.2024 підлягає стягненню заборгованість в розмірі 14400,00 грн.
Крім того, у стягненні з відповідача штрафу у розмірі 2000,00 грн. за договором №4543048 від 09.04.2024 потрібно відмовити, з огляду на таке. 
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Воєнний стан, який був введений на всій території України з 24 лютого 2022 року, діє досі.
З огляду на викладене, відповідач звільняється від сплати штрафних санкцій, нарахованих за даним договором під час дії воєнного стану, вказані штрафні санкції підлягають списанню, внаслідок чого позов в цій частині задоволенню не підлягає.
Частиною першою ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Встановивши такі обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, на підставі укладеного кредитного договору 4543048, відповідно до якого сторонами узгоджений строк та умови отримання відповідачем коштів, те що позивач правомірно набув права вимоги до відповідача, який не виконав свої зобов`язання в повному обсязі, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню в сумі 14400,00 грн., з яких: 4000,00 грн. – тіло кредита; 10400,00 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами.
Щодо судових витрат.
Згідно з платіжної інструкції №1238 від 28.10.2025 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. 
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1202,85 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. 5, 13, 15, 512, 525-526, 625-627,634, 638, 1054, 1077 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 89, 95, 141, 259, 263-265, 279, 351-355 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (код ЄДРПОУ 37616221, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8) заборгованість за кредитним договором № 4543048 від 09.04.2024 в сумі 14400,00 (чотирнадцять тисяч чотириста) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (код ЄДРПОУ 37616221, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8) суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 1202 (одну тисячу двісті дві) гривні 85 копійок у відсотковому співвідношенні задоволених позовних вимог.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складання повного тексту шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано протягом строку оскарження; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст судового рішення складено 06 липня 2026 року.

Суддя	Ч.М.Теміров