ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5423/26 Справа № 177/3566/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Суботіна С. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року м. Кривий Ріг 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів – Акуленка В.В., Остапенко В.О.
сторони:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2026 року, та на додаткове рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2026 року, які ухвалено суддею Суботіною С.А. в м. Кривому розі Дніпропетровської області (дата складання повного судового рішення не зазначена), -
ВСТАНОВИВ
У листопаді 2025 року ТОВ «ІННОВА-НОВА» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 54340,00 грн, а також понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн.
В обґрунтування пред`явлених вимог зазначено, що між ТОВ «Іннова фінанс», яке у вересні 2025 року перейменовано на ТОВ «Іннова-нова», та ОСОБА_1 19.05.2025 укладено договір про надання грошових коштів у кредит № 8229010525 у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Законом України «Про електронну комерцію». За умовами договору позичальник отримала кошти в розмірі 22000,00 грн та зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором. Позивач умови договору виконав у повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в позику. Однак ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, суму кредиту не повернула, проценти за користування коштами не сплатила, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість у розмірі 54340,00 грн, із яких 22000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 32340,00 грн – заборгованість за процентами.
Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2026 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-нова» заборгованість за договором надання грошових коштів у кредит № 8229010525 від 19.05.2025 у загальному розмірі 54340 (п`ятдесят чотири тисячі триста сорок) гривень 00 копійок, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 22000 (двадцять дві тисячі) гривень 00 копійок; за процентами в розмірі 32340 (тридцять дві тисячі триста сорок) гривень 00 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-нова» у рахунок відшкодування судових витрат 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Додатковим рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2026 року заяву представника позивача ТОВ «Іннова-нова» Андрущенка М.В. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-нова» у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просила рішення та додаткове рішення суду першої інстанції скасувати, а в задоволенні позову відмовити. 
Суд не перевірив правильність розрахунку наданого позивачем, не врахував сплачену нею суму на погашення кредиту в розмірі 6778,00 грн. Визначений розмір процентів є непропорційно великим, які у декілька разів перевищують суму кредиту, створюють істотний дисбаланс прав і обов`язків сторін та завдають шкоди споживачу.
Суд не врахував особливості правового регулювання відповідальності за кредитними зобов`язаннями в умовах воєнного стану, коли позичальник звільняється від сплати неустойки за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Серед аргументів проти висновків суду в додатковому рішенні в апеляційній скарзі зазначено, що заявлена позивачем сума витратна право допомогу є явно завищеною та не відповідає критеріям співмірності і розумності. 
Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що між ТОВ «Іннова фінанс», яке відповідно до рішення від 05.09.2025 № 05-09/2025 змінило назву на ТОВ «Іннова-нова», та ОСОБА_1 19.05.2025 укладено договір надання грошових коштів у кредит № 8229010525, укладений сторонами за допомогою інформаційно-комунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт, у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (п. 2.1 договору).
За умовами договору товариство надає позичальнику кредит у розмірі 22000,00 грн строком на 360 днів, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів, стандартна процентна ставка 1% у день, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів із дати укладення договору та 0,87% за кожен день користування кредитом, починаючи зі 181 календарного дня з дати укладення договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 99352,00 грн.
Як визначено п. 10.10 договору, невід`ємною його частиною є правила та паспорт споживчого кредиту, що надані позичальнику до укладення договору.
У п. 10.17 договору зазначено, що сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством, в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
ТОВ Фінансова компанія «Контрактовий дім», відповідно до договору № 160523/1 про надання послуг із прийняття та переказу платежів від 16.05.2023, укладеним із ТОВ «Іннова фінанс», на електронний платіжний засіб ОСОБА_1 НОМЕР_1 , зазначений нею в анкеті, 19.05.2025 перераховано кошти в розмірі 22000,00 грн, тобто ТОВ «Іннова фінанс» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі.
Судом отримано від АТ КБ «Приватбанк» відповідь, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_2 , на яку 19.05.2025 відбулося зарахування коштів у розмірі 22000,00 грн, та надано виписку по особовому рахунку.
ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості, із якої слідує активне користування кредитними коштами та часткове погашення заборгованості, а саме 18.06.2025 у загальному розмірі 6600,00 грн, із яких 3300,00 грн на погашення процентів та 3300,00 грн на погашення комісії.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт укладення зазначеного кредитного договору підтверджується матеріалами справи та узгоджується із ст. ст. 6, 627 ЦК України та ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
За змістом статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити процент.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі №161/16891/15-ц).
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Встановивши, що позивач за умовами договору передав кошти відповідачці в сумі 22000,00 грн, суд правильно та обґрунтовано констатував, що у ОСОБА_1 виникло зобов`язання щодо виконання умов кредитного договору.
Відповідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Оскільки у визначені договором строки відповідачка не повернула позику та відсотки за користування кредитом, заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.
З огляду на вказане, суд першої інстанції позов задовольнив обґрунтовано.
Аргументи відповідачки щодо неналежної перевірки судом розрахунку заборгованості та неврахування здійснених нею платежів на погашення заборгованості спростовуються вивченими матеріалами справи, зокрема розрахунком заборгованості, в якому відображені внесені відповідачкою платежі.
Вимог про стягнення неустойки, штрафів, пені та санкцій передбачених ст. 625 ЦК України позивач не заявляв, а суд першої інстанції не стягував.
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Додаткове рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2026 року, яким стягнуто судові витрати на право допомогу в розмір 5000,00 грн., ухвалено відповідно норм чинного цивільно-процесуального законодавства та відповідає критеріям необхідності, розумності адвокатських витрат та складності справи. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції та додаткове рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2026 року та додаткове рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 11 травня 2026 року.

Головуючий 
Судді