ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 641/1376/26
Номер провадження 22-ц/818/3312/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Візіра О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_3 на рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2026 року в складі судді Чайка І.В. по справі № 641/1376/26 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони, Міністерство соціальної політики сім`ї та єдності України про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2026 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони, Міністерство соціальної політики сім`ї та єдності України, звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій.
Заява мотивована тим, що він є батьком ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця за контрактом, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом України, в районі населеного пункту Шевченко, Покровського району, Донецької області. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 17:10 група у складі трьох військовослужбовців, командиром якої був солдат ОСОБА_2 , знаходячись у будівлі, зіткнулася із противником і прийняла бій. В результаті зіткнення солдат ОСОБА_2 отримав поранення, несумісні з життям. Солдат ОСОБА_4 , який також був у складі групи, виявив пораненого і намагався визначити тяжкість стану солдата ОСОБА_2 . Солдат ОСОБА_4 повідомив засобами радіозв`язку, що у солдата ОСОБА_2 ознаки житті відсутні. Під щільним вогнем противника група змушена була відступити, двоє військовослужбовців із цієї групи отримали поранення і були евакуйовані. Можливості забрати тіло ОСОБА_2 не було, тому зазначений військовослужбовець вважається зниклим безвісти.
Вказав, що отримати відповідний документ про смерть сина він не має можливості, оскільки на час розгляду справи його тіло не ідентифіковано, при цьому військовою частиною НОМЕР_1 підтверджено факт смерті матеріалами службового розслідування у повній мірі. Встановлення факту смерті необхідно йому для отримання документу про смерть та реалізації своїх прав у цивільно-правових відносинах.
Просив установити факт смерті військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зазначити дату смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 та місце смерті - населений пункт Шевченко, Покровського району, Донецької області.
Рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2026 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт смерті військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , громадянина Сполучених Штатів Америки ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , датою якої є - ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті - населений пункт Шевченко, Покровського району, Донецької області, що є підставою для видачі відповідного свідоцтва про смерть. Рішення звернуто до негайного виконання. 
Рішення суду мотивовано тим, що факт смерті громадянина США ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 у населеному пункті Шевченко, Покровського району, Донецької області, встановлений належними та достатніми доказами, а заявник позбавлений можливості в іншому, аніж у судовому порядку встановити факт смерті сина та надати для реєстрації смерті документи, передбачені законодавством України.
На вказане судове рішення 12 березня 2026 року через систему «Електронний суд» Міністерство оборони України до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати, ухваливши нове судове рішення, яким у задоволені заяви ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального права, а саме в стислі терміни, чим не надав учасникам справи достатнього часу для висловлення своєї правової позиції по суті заяви ОСОБА_1 . В електронному кабінеті судової справи № 641/1376/26 в системі Електронний суд ЕСІТС відсутні судові повістки про виклик як ІНФОРМАЦІЯ_3, так і інших учасників справи. Крім того, ухвала про відкриття провадження підписана суддею 18 лютого 2026 року об 17:01:20 (у якій судове засідання призначено на 16:00 год цього ж дня); рішення суду (резолютивна частина) підписано суддею об 17:06:58, тобто через 5 хвилин після підписання ухвали про відкриття провадження. Заява про встановлення факту смерті не підлягає задоволенню, оскільки в даному випадку заявнику необхідно звертатися до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою після спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи.
Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
В судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 18 червня 2026 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників: 
ОСОБА_1 / ОСОБА_1 , повідомлений через представника. 
ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , отримано в електронному кабінеті 26 березня 2026 року (а.с. 126, т. 1); 
Міністерством оборони України отримано в електронному кабінеті 26 березня 2026 року (а.с. 127, т. 1); 
ОСОБА_17, який діє в інтересах ІНФОРМАЦІЯ_3, отримано в електронному кабінеті 26 березня 2026 року (а.с. 123, т. 1); 
Військовою частиною НОМЕР_1 отримано в електронному кабінеті 26 березня 2026 року (а.с. 124, т. 1); 
Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції отримано в електронному кабінеті 26 березня 2026 року (а.с. 125, т. 1); 
Міністерством соціальної політики України отримано в електронному кабінеті 26 березня 2026 року (а.с. 128, т. 1).
12 червня від представника ОСОБА_1 - адвоката Бурдоля Вадима В`ячеславовича надійшла заява про розгляд справи без участі представника та заявника.
17 червня від представника ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_18 надійшла заява про розгляд справи без участі представника.
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_3 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Обидва вони є громадянами США (а.с. 10 зворот-11, 51).
ОСОБА_7 уклав контракт зі Збройними Силами України.
06 січня 2026 року на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 складено повідомлення про ймовірну смерть американського громадянина за кордоном щодо ОСОБА_7 , згідно якого він зниклий безвісти під час бойових дій, за повідомленням очевидця загинув у бою, останки не були евакуйовані з поля бою під час бойових дій (а.с. 12 зворот - 13).
Згідно з копією довідки, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , розвідник окремої секції спеціальних дій загону безпілотних авіаційних комплексів, дійсно проходить військову службу в Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 9 зворот). 
Як вбачається з копії відповіді на адвокатський запит, наданої Військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вважається таким, що зник безвісті під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану (а.с. 17 зворот).
З витягу з доповідної записки командиру військової частини НОМЕР_1 вбачається, що за результатами службової перевірки солдата ОСОБА_2 визнано особою, що зник безвісти 05 січня 2025 року (а.с. 16-18).
Відповідно до рапорту командира загону безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_11 від 07 січня 2025 року солдат ОСОБА_2 під час виконання бойового завдання в Покровському районі Донецької області разом з бойовою групою зазнав ураження противником, в результаті чого зник безвісти (а.с. 15).
З письмового пояснення оператора відділення в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_12 від 07 січня 2025 року вбачається, що 05 січня 2025 року він, знаходячись у пункту управління в населеному пункті Добропілля, вів спостереження за допомогою засобів візуального спостереження БПЛА та радіозв`язку за групою військовослужбовців, яка в населеному пункті Шевченко, Покровського району проводила зачистку населеного пункту. О 17:10 ОСОБА_12 спостерігав за евакуацією військовослужбовців групи, до складу якої входив солдат ОСОБА_2 . Під час виходу група зіткнулася із противником, який мав чисельну перевагу, в результаті чого було поранено солдата ОСОБА_2 . Солдат ОСОБА_4 дістався до солдата ОСОБА_2 , щоб надати першу медичну допомогу, але той не подавав ознак життя. Про це солдат ОСОБА_4 повідомив засобами радіозв`язку керівництву. Під щільним вогнем противника група змушена була відступити, двоє військовослужбовців із цієї групи отримали поранення і були евакуйовані. Можливості забрати тіло ОСОБА_2 не було (а.с. 16).
26 березня 2025 року Покровським районним управлінням поліції ГУНП в Донецькій області внесені відомості в ЄРДР за ч.1 ст 115 КК України за фактом того, що громадянин США ОСОБА_2 зник безвісті, відкрите кримінальне провадження № 12025052410000532. Вказане досудове розслідування триває, що підтверджується листом старшого слідчого Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 31 березня 2025 року (а.с. 6, 19).
Заявником надані письмові свідчення побратимів його сина - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , із засвідченим перекладом українською мовою, які підтвердили факт його смерті (а.с. 7-9, 21-24, 29-39), відеозаписи з тепловізора, а також опублікований некролог та відомості з телеграм-каналів (а.с. 40-43).
Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.
У відповідності до частин третьої, четвертої статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частиною першою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті вказаної статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У відповідності до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть:
встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);
встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку в наслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);
встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);
визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).
Статтею 317 ЦПК України передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан.
Згідно із частиною 1 статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Таким чином, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» розширено перелік територій, щодо яких поширює свою дію стаття 317 ЦПК. На даний час до них відносяться території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окуповані території України, визначені такими відповідно до чинного законодавства.
Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і на даний час також триває.
Враховуючи, що Указом Президента України воєнний стан уведено із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року на території України, дія такого спрощеного порядку поширюється на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України. Здебільшого цей спрощений порядок застосовується у зоні воєнних дій та на тимчасово окупованих територіях України, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті.
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, з якого вбачається, що с-ще Шевченко Покровської міської територіальної громади Донецької області у період з 24 лютого 2022 року по 22 серпня 2024 року було територією можливих бойових дій, а з 23 серпня 2024 року дотепер, тобто й на час смерті сина заявника ІНФОРМАЦІЯ_2 , є територією активних бойових дій.
Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.
Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постановах від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22, від 25 жовтня 2023 року у справі № 607/1612/23, від 11 вересня 2024 року в справі № 183/3496/24, від 25 вересня 2024 року в справі № 759/980/24.
При цьому, положення статті 317 ЦПК України не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 27 вересня 2021 року у справі № 756/8168/21, від 23 листопада 2022 року у справі № 759/7001/22.
Виходячи зі змісту статей 43, 46 ЦК України, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, зокрема у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України), що узгоджується з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24)). Подібні висновки сформульовані в постанові Верховного Суду від 24 червня 2025 року в справі № 740/3257/23.
З висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 грудня 2022 року в справі №490/6057/19-ц вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника та членів сім`ї загиблого.
Вирішуючи в окремому провадженні справи про встановлення факту смерті особи, зокрема після 24 лютого 2022 року на тимчасово окупованій території України, під час ведення бойових дій, суди не можуть ігнорувати обставини, в яких опинилися заявники після повномасштабного військового вторгнення держави-агресора на територію України та об`єктивні складнощі, які можуть виникнути у них при наданні доказів на підтвердження відповідного факту.
Обов`язок держави розслідувати факти смерті особи, яка підпадає під її юрисдикцію, виняткове юридичне значення факту смерті особи; специфіка розгляду справ в порядку окремого провадження, зокрема особлива роль суду при з`ясуванні обставин справи; об`єктивні складнощі, які можуть виникнути у заявників при наданні доказів для встановлення факту смерті особи після 24 лютого 2022 року на тимчасово окупованій території України, при веденні активних бойовий дій, у своїй сукупності дають підстави для висновку, що суди мають зважати на вказані обставини та, керуючись завданням цивільного судочинства, уникати формального підходу при вирішенні таких справ.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту смерті заявник ОСОБА_1 посилався на те, що не може отримати свідоцтво про смерть сина, оскільки його смерть сталася під час активних бойових дій у населеному пункті Шевченко Покровського району Донецької області, звідки неможливо забрати тіло та отримати відповідний медичний документ. У зв`язку із відсутністю свідоцтва про смерть сина заявник не має можливості реалізувати свої сімейні, цивільні і соціальні права, пов`язані із смертю сина. Для оформлення необхідних документів для реєстрації смерті сина і отримання свідоцтва про смерть необхідно встановити даний факт, який має юридичне значення. 
Ухвалюючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті його сина ОСОБА_2 суд першої інстанції, з висновком якого погоджується й апеляційний суд, враховуючи вказані вище норми матеріального і процесуального права, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку поданим доказам, дійшов достатньо обґрунтованого висновку про те, що заявником наведено достатньо аргументів та надано достатньо доказів, які з урахуванням положень статті 317 ЦПК України дають підстави для встановлення факту смерті ОСОБА_2 , громадянина США, військовослужбовця Збройних Сил України, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час ведення бойових дій у населеному пункті Шевченко Покровського району Донецької області.
Зокрема, факт смерті ОСОБА_2 підтверджується даними службової перевірки, рапортом командира загону безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_11 від 07 січня 2025 року, письмовими поясненнями оператора відділення в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_12 від 07 січня 2025 року; письмовими свідчення побратимів ОСОБА_2 - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 - ОСОБА_16 із засвідченим перекладом українською мовою, відомостями з мережі Інтернет і телеграм-каналів.
Вказані докази у своїй сукупності містять посилання на конкретні факти щодо обстановки та причин загибелі ОСОБА_2 , що дають суду можливість дійти висновку про підтвердження обставин, які входять до предмету доказування.
Відомості щодо перебування тіла ОСОБА_2 під владою ворога, його окупаційних адміністрацій та домовленості щодо передачі його тіла Україні відсутні.
З урахуванням обставин загибелі ОСОБА_2 , беручи до уваги продовження бойових дій на території України та, зокрема, на території населеного пункту, де сталась його смерть, виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, колегія суддів вважає обґрунтованим твердження заявника про смерть сина та об`єктивну неможливість отримати лікарське свідоцтво про смерть у встановленому законом порядку.
Виходячи з викладеного та аналізуючи надані докази у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки факт смерті його сина у зоні бойових дій підтверджено наданими доказами, та заявник не має можливості встановити його у іншому, позасудовому, порядку.
Подібних висновків про встановлення факту смерті військовослужбовців за наявності доказів, що з достатньою вірогідністю підтверджують такий факт, дійшов Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2024 року у справі № 756/5840/23, від 05 листопада 2025 року у справі № 944/5010/24.
Доводи апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо, що заявнику необхідно звертатися із заявою про оголошення сина померлим, а не встановлення факту смерті, колегія суддів відхиляє, адже, як зазначено вище, матеріали справи містять належні, достовірні і достатні докази загибелі ОСОБА_2 , що дають підстави для встановлення відповідного факту.
Посилання ІНФОРМАЦІЯ_3 на те, що судом розглянуто справу у стислі строки, підписано ухвалу про відкриття провадження пізніше часу призначеного судового засідання, не направлено йому судової повістки, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що згідно вимог частини 2 статті 317 ЦПК України справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду, та вимог щодо виклику учасників справи у судове засідання вказана стаття не містить. При цьому, копію заяви про встановлення факту Міністерством оборони України отримано 18 лютого 2026 року о 13:49 (а.с. 46 зворот).
Отже, доводи апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_3 висновків суду по суті справи не спростовують.
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
В окремому провадженні при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом (ч. 7 ст. 294 ЦПК України), тому питання розподілу судових витрат не вирішується.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_3 залишити без задоволення.
Рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22 червня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина