Справа № 177/571/26
Провадження № 2/177/773/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
08 червня 2026 року 
Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Березюк М. В.
за участі: секретаря Бабєєва К. О., 
представника позивача ОСОБА_1 
представника відповідачів Підгірна Л.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства «Дослідне господарство «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та виступає на стороні відповідача ОСОБА_3 , про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И В:

23.02.2026 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати незаконними та скасувати накази Національної академії аграрних наук України (НААН України) «Про звільнення ОСОБА_2 » від 22.01.2026 № 17-к та «Про призначення ОСОБА_4 » від 22.01.2026 № 16-к, поновити ОСОБА_2 виконуючим обов`язки директора ДП «Дослідне господарство «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (ДП ДГ «Подільське») з дати звільнення 23.01.2026, а також стягнути з відповідача ДП ДГ «Подільське» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з дати звільнення по дату ухвалення судового рішення.
В обґрунтування позову вказано, що наказом Національної академії аграрних наук України (НААНУ) від 07.06.2023 № 164-к ОСОБА_2 призначено виконуючим обов`язки директора ДП ДГ «Подільське» з 08 червня 2023 року, до призначення директора у встановленому законом порядку. 
Відповідно до пункту 1.1. Статуту ДП ДГ «Подільське», підприємство засноване на основі державної власності, перебуває у віданні НААН України, як органу управління державним майном. Управління підприємством здійснюється його директором, який підзвітний Академії. 
Відповідно до пункту 82 Статуту НААН України, керівник дослідного господарства, іншого державного підприємства, установи, організації, що перебувають у віданні НААН, призначається на посаду на конкурсній основі та звільняється з посади президентом НААН у визначеному законом порядку. Контракт з керівником дослідного господарства, іншого державного підприємства, установи, організації, що перебувають у віданні НААН, укладається НААН в особі її президента. 
Наказом Національної академії аграрних наук України від 31.10.2025 № 381-ка за підписом в.о. президента НААН, ОСОБА_2 звільнено 05.11.2025 на підставі п.1 ст. 41 Кодексу законів про працю України (за одноразове грубе порушення трудових обов`язків), однак рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14.01.2026 у цивільній справі №177/3505/25 вказаний наказ визнано незаконним та скасовано, з поновленням ОСОБА_2 на посаді в.о. директора ДП ДГ «Подільське» з 06 листопада 2025 року.
На виконання даного рішення суду, НААН України видано наказ «Про звільнення ОСОБА_4 » від 16.01.2026 № 9-к та «Про поновлення ОСОБА_2 » від 16.01.2026 №10-к.
Незважаючи на це, позивач вважає, що його право на працю не було відновлено, адже як тільки він приступив до роботи 19.01.2026 та вніс відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, 22.01.2026 його було звільнено з займаної посади на підставі наказу НААН України від 22.01.2026 № 17-к «Про звільнення ОСОБА_2 », у зв`язку з призначенням на посаду директора ДП “ДГ ”Подільське" ОСОБА_3 та закінченням строку трудового договору (ст. 36 п. 2 КЗпП України). З оригіналом оскаржуваного наказу його не ознайомлювали. 
На підставі наказу НААН України «Про призначення Ревеги Сергія» від 22.01.2026 № 16-к, останнього призначено на посаду директора ДП ДГ «Подільське» без проведення конкурсного відбору, що суперечить вимогам пункту 82 Статуту НААН України та пункту 7.5 Статуту ДП «ДГ «Подільське», є незаконним. При цьому, на офіційному сайті НААН опубліковані оголошення про проведення конкурсних відборів на посаду директорів інших підвідомчих НААН установ, в т.ч. протягом листопада 2025 року - лютого 2026 року, а тому позивач вважав, що має місце вибірковий підхід відповідача до статутних вимог. Тим більше, що ДП «ДГ «Подільське» не знаходиться на території активних бойових дій, а в Тернопільській області, що є відносно спокійною місцевістю, відтак, будь-яких перешкод для оголошення та проведення конкурсного відбору на посаду директора, що могли б бути пов`язані саме з воєнним станом, не було.
Також вважав, що підписання з ОСОБА_3 строкового контракту здійснено неуповноваженою особою – тимчасово виконуючим обов`язки президента НААН ОСОБА_5 , замість президента НААН – ОСОБА_6 , що порушує положення Статутів та свідчить про перевищення службових повноважень.
Накази про його – ОСОБА_2 звільнення та призначення ОСОБА_3 суперечать один одному, адже спочатку видано наказ під номером 16-к «Про призначення ОСОБА_4 », і лише після нього наказ під номером 17-к «Про звільнення ОСОБА_2 », що позивач вважав абсолютно нелогічним.
Вважав непослідовними дії НААН України, в тому, що вона прийняла рішення перетворити ДП ДГ «Подільське» в ТОВ «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України», створивши комісію з перетворення на чолі з ОСОБА_3 , та разом з цим прийняла рішення про укладення контракту на посаду директора ДП ДГ «Подільське» з ОСОБА_3 НААН України не мала компетенції призначати нового керівника, порушувала принцип правової визначеності та добросовісності, адже на переконання позивача, потреби у призначенні нового директора ДП «ДГ «Подільське» не було. Вказував про неправомірність суміщення статусів ОСОБА_3 як голови комісії з перетворення ДП «ДГ «Подільське» та одночасно директора. Звільнення його – ОСОБА_2 , як керівника, в період припинення підприємства через укладення контракту з ОСОБА_3 , не переслідувало легітимної управлінської мети, а є лише формальним кадровим рішенням, та свідчить про зловживання повноваженнями з боку органу управління – НААН України. При цьому, виходив з того, що господарська діяльність ДП «ДГ «Подільське» після початку процедури припинення, має бути спрямована на завершення та задоволення вимог кредиторів, а не на розвиток, відтак, призначення нового директора є юридично безпідставним, оскільки строковий трудовий контракт передбачає стабільну та тривалу господарську діяльність підприємства, натомість у процедурі реорганізації підприємство перебуває на стадії припинення, тому об`єктивна управлінська потреба у призначенні нового директора відсутня. Призначення нового директора зі строковим контрактом, на переконання позивача, суперечить самій меті реорганізації і правовій природі припинення підприємства, відтак, не може бути легітимною підставою для його звільнення, та лише підтверджує штучність й протиправність таких дій відповідача. 
Вважав, що відповідачем свідомо вчинялися систематичні недобросовісні дії, щоб будь-яким способом не допустити його – ОСОБА_2 до роботи, а призначення нового директора після початку перетворення ДП «ДГ «Подільське»: не спрямоване на забезпечення повноцінної діяльності підприємства, не має економічної доцільності, спрямоване виключно на усунення попереднього керівника. 
Відповідно, вважав наказ про призначення нового директора протиправним, незаконним. 
Фактичною підставою звільнення ОСОБА_2 стало незаконне призначення іншої особи, що не може вважатися самостійною законною підставою припинення трудових відносин.
Оскільки наказ НААН про звільнення ОСОБА_2 від 22.01.2026 №17-к видано у зв`язку з призначенням на посаду директора ДП ДГ «Подільське» ОСОБА_3 , тобто наказ про звільнення є похідним від наказу про призначення ОСОБА_3 , то цей наказ також підлягає скасуванню як такий, що прийнятий без належної правової підстави. Якщо звільнення мотивоване лише призначенням нового директора, проте, саме призначення директора є незаконним, — похідний наказ про звільнення також є незаконним. 
У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив скасувати як незаконні накази НААН України від 22.01.2026 «Про призначення ОСОБА_4 » №16-к та «Про звільнення ОСОБА_2 » №17-к, з поновленням його – ОСОБА_2 на посаді в.о. директора, виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
Відповідач ДП ДГ «Подільське» правом на подання відзиву не скористалося, але забезпечило участь у справі представника ОСОБА_7 , яка під час судового розгляду, діючи як представник обох відповідачів, заперечила позовні вимоги з підстав, зазначених у відзиві НААН України.
Відповідач НААН України заперечило позов, надавши суду відзив. Так, відповідач підтвердив той факт, що наказом № 16-к віл 22.01.2026 ОСОБА_3 призначено на посаду директора ДП ДГ «Подільське» з 23.01.2026 року, а наказом № 17-к від 22.01.2026 ОСОБА_2 звільнено як в.о. директора ДП ДГ «Подільське» з 22.01.2026 року, у зв`язку з закінченням строку трудового договору. Вказали, що призначення ОСОБА_2 виконуючим обов`язки, за своєї природою є укладенням з працівником строкового трудового договору, строк закінчення якого пов`язується з настанням певної події, в даному випадку до призначення засновником директора. Звільнення ОСОБА_2 зумовлено закінченням строкового договору, оскільки на посаду директора ДП ДГ «Подільське» призначено Ревегу С., а отже звільнення проведено з дотриманням вимог чинного законодавства. 
Заперечуючи доводи позивача про незаконність прийняття наказу про призначення на посаду директора Ревеги С., без проведення конкурсу, відповідач вказав, що підприємства, що входять до сфери управління НААН України є частиною державного сектору економіки, оскільки НААН є державною установою, підпорядкованою державі, а її складові, в тому числі ДП ДГ є державною власністю і виконують завдання, пов`язані з науково-технічним забезпеченням аграрного сектору. 
Призначення Ревеги С. на посаду директора ДП ДГ «Подільське» проведено з дотриманням норм Закону України «Про правовий режим воєнного стану», за змістом ст. 10 якого, у період дії воєнного стану, особи призначаються на посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, суб`єктом призначення без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом. Таке призначення здійснюється на підставі поданої заяви, заповненої особової картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у особи громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно вимогами законодавства, встановленими до відповідних посад, а також за наявності у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларації особи за минулий рік. Після скасування воєнного стану, не пізніше 6 місяців з дня його припинення чи скасування, на зайняті в такому порядку посади, оголошується конкурс. Отже, в даному випадку, призначення ОСОБА_8 на посаду директора, здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства, що застосовується в умовах воєнного стану.
Заперечуючи доводи позивача в частині підписання оскаржуваних наказів неуповноваженою особою, відповідач вказав, що в п. 56 Статут НААН України закріплено право президента НААН України призначати на посаду та звільняти з посади керівників установ, підприємств та організацій, що перебувають у віданні НААН України. При цьому, президент може делегувати свої окремі повноваження іншим працівникам та членам НААН. В даному випадку, на підставі наказу № 30/в від 13.01.2026, президент НААН України Я. Гадзало з 15 по 23.01.2026 року перебував у щорічній відпустці, у зв`язку з чим, на підставі даного наказу, обов`язки президента НААН України покладено на першого віце-президента Гриника І.В., на час відпустки керівника. Відповідно, ОСОБА_9 підписуючи оскаржувані накази, діяв у межах наданих повноважень.
Відповідач вказав, що ОСОБА_2 не зарекомендував себе як такий, що може належним чином виконувати посадові обов`язки директора ДП ДГ «Подільське», в його роботі мали місце ряд порушень, а тому його кандидатура не розглядалася на призначення директором.
Відповідач НААН України зазначило про безпідставність тверджень позивача щодо суперечності правовій природі перетворення підприємства, призначення директора ОСОБА_3 , адже в силу ст. 105 ЦК України, виконання функцій з припинення юридичної особи, може бути покладено на орган управління.
У зв`язку з чим відповідачі вважали позовні вимоги безпідставними, такими що не підлягають до задоволення (а.с. 88-91).
Позивач реалізував право на подання відповіді на відзив, де вказав, що конкурсний відбір на посаду директора не проводився, наказ про призначення ОСОБА_3 є предметом оскарження в даній справі, а тому за умови скасування наказу про призначення на посаду ОСОБА_3 , позивач не вбачав перешкод для його поновлення на посаді в.о. директора. Вважав наказ про своє звільнення похідним від наказу про призначення ОСОБА_3 директором, а тому вважав за необхідне скасувати наказ про його звільнення як похідний від незаконного призначення на посаду ОСОБА_3 .
Заперечував доводи відповідача щодо повноважності дій ОСОБА_9 в період відсутності президента НААН України, посилався на відсутність у наказі про відпустку президента конкретизації обов`язків, які він поклав на ОСОБА_9 , на період своєї відпустки. Делегування ОСОБА_9 повноважень на укладення контрактів з керівником ДП ДГ «Подільське», наказ не містить, а тому вбачав у діях ОСОБА_9 перевищення повноважень.
Вважав, що оскільки президент НААН України перебував у відпустці до 23.01.2026, нагальної необхідності в підписанні ОСОБА_9 наказів від 22.01.2026 не було. Вважав сумнівною ситуацію, що волевиявлення НААН України на призначення ОСОБА_3 директором ДП ДГ «Подільське» виникло лише 22.01.2026.
Запевняв, що належно виконував свої обов`язки в.о. директора, за період з 2023-2025 рік не мав зауважень від відповідача, як органу управління.
Вважав необґрунтованим не проведення конкурсу на посаду директора ДП ДГ «Подільське» через триваючий воєнний стан, вважаючи що положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану» направлені в першу чергу на регулювання відносин на територіях де є небезпека або ведуться активні бойові дії, в той час ДП ДГ «Подільське» не знаходиться на території активних бойових дій. Відповідач не вніс відповідні зміни в статути, а тому не проведення конкурсу суперечить положенням статутів та Постанови КМУ № 777 від 03.09.2008 року «Про проведення конкурсного відбору суб`єктів господарювання державного сектору економіки». В даному випадку, представник позивача вважала за необхідне надавати перевагу спеціальним нормам статуту та постанови КМУ України, а не закону.
Позивач наголошував на недоцільності призначення ОСОБА_3 22.01.2026 директором ДП ДГ «Подільське», одразу після його поновлення на роботі, тим більше в процесі розпочатої процедури припинення підприємства. Вважав, що в даному випадку після призначення комісії з припинення, відповідач втратив повноваження призначати директора ДП ДГ «Подільське», повноваження щодо прийняття рішень по управлінню юридичною особою мала б приймати комісія з припинення, до складу якої він мав бажання увійти, але відбулося його звільнення. Призначення директора ОСОБА_3 не було спрямоване на забезпечення повноцінної діяльності підприємства, не мало економічної доцільності, спрямовувалося виключно на його усунення як керівника, в чому позивач вбачав зловживання правом (а.с. 109-113).
Третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та виступає на стороні відповідачів – ОСОБА_3 , залучений до участі у справі на підставі ухвали суду від 23.03.2026 року (а.с. 120), надав суду письмові пояснення, в яких заперечив позовні вимоги ОСОБА_2 . Обґрунтовуючи свою позицію по справі, ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_2 перебував у строкових трудових відносинах з ДП ДГ «Подільське», а саме до призначення директора ДП ДГ «Подільське». Настання даної події – призначення на посаду директора, є підставою для припинення трудового договору в зв`язку з закінченням строку (постанова ВП ВС від 22.05.2024 року у справі № 336/3222/21, постанові ВС від 17.07.2024 справа № 296/4222/21). Вказував, що ОСОБА_2 неналежним чином виконував свої посадові обов`язки в.о. директора ДП ДГ «Подільське». Підтвердив той факт, що з 05.12.2025 року ДП ДГ «Подільське» перебуває у стані припинення, повноваження управління справами перейшли до комісії з припинення/реорганізації, яку він очолює. Посада директора підприємства та посада голови комісії є відмінними між собою та не пов`язаними, а норма ст. 105 ЦК України дозволяє поєднувати ці посади.
21.01.2026 він подав заяву про призначення його директором ДП ДГ «Подільське», без конкурсного відбору, на період дії воєнного стану, надав відповідні документи згідно ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», та наказом НААН України № 16-к від 22.01.2026 року був призначений на посаду директора ДП ДГ «Подільське» з 23.01.2026, що відповідає вимогам вищевказаного закону. 
Вказав, що 22.01.2026 року о 14:47 комісія у складі працівників Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України та ДП ДГ «Подільське» ознайомлено в.о. директора ОСОБА_2 з наказом НААН України № 17-к від 22.01.2026 про його звільнення, однак останній відмовився ставити свій підпис на копії наказу.
Також звертав увагу на те, що ОСОБА_9 мав необхідний обсяг повноважень на прийняття оскаржуваних наказів, оскільки на період тимчасової відсутності президента, мав необмежене коло повноважень, що визначено в наказу від 13.01.2026 № 30/в. В той же час, звертав увагу, що наказ про поновлення на роботі ОСОБА_2 також було підписано ОСОБА_9 , але позивач не оспорює його повноважень на видання даного наказу, а заперечує лише наявність повноважень на призначення ОСОБА_3 та свого звільнення (а.с. 129-133).
Позивач надав заперечення щодо письмових пояснень ОСОБА_3 (а.с. 165-169). Зокрема представник позивача вказала на невідповідність письмових пояснень вимогам законодавства, неподання їх засобами ЕС, однак такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_3 реалізував право на надання пояснень в доступний для нього спосіб, без часових зволікань, в силу закону він не зобов`язаний мати електронний кабінет, при цьому він надіслав копії своїх пояснень учасникам по справі та надав докази на підтвердження цього. Відповідно, підстав вбачати в його діях зловживання чи затягування розгляду справи, відсутні. Надмірний формалізм у даному питанні не доречний, а тому суд прийняв вказані пояснення до розгляду. 
Представник позивача заперечувала доводи ОСОБА_3 щодо неналежного виконання ОСОБА_2 обов`язків в.о. директора ДП ДГ «Подільське», звертала увагу на те, що неналежне виконання обов`язків останнім не є підставою для даного звільнення та відповідно не є предметом даного судового розгляду. Наполягала на недоцільності призначення ОСОБА_3 директором підприємства у стані припинення, за наявності комісії з припинення. Також представник вказала про невідповідність ОСОБА_3 кваліфікаційним вимогам до директора ДП НААН України, що вимагають наявності вищої освіти другого рівня магістра та стажу роботи на керівних посадах нижчого рівня не менше 5 років, що визначає довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників, затверджений наказом Мінпраці № 336 від 29.12.2004. ОСОБА_3 має лише диплом спеціаліста, стаж менше 5 років (4 роки 7 місяців та 17 днів), в той час як сайт НААН містить оголошення саме з такими вимогами. Наполягав на відсутності повноважень ОСОБА_9 на видання оскаржуваних наказів (а.с. 165-169).
Відповідач НААН України надав додаткові пояснення по справі, в яких вказала, що ОСОБА_3 має повну вищу освіту за спеціальністю правознавство, кваліфікація юрист, яку він здобув у 2009 році. 06.09.2014 року набрав чинності Закон України «Про вищу освіту», згідно п.п. 2 п. 1 розділу Прикінцеві та перехідні положення якого, вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста (повна вища освіта) після набрання чинності цим законом, прирівнюється до вищої освіти ступеня магістра. ОСОБА_3 відповідав кваліфікаційним характеристикам на посаду «директор (начальник, інший керівник підприємства), оскільки з наданих ним документів, він з 27.12.2017 по березень 2021 року займав керівну посаду на громадських засадах першого заступника голови з правових питань ГО «Український незалежний інформаційний Альянс», а також мав стаж роботи на посадах начальника управління Чернівецької ОДА, заступника директора Департаменту капітального будівництва Чернівецької ОДА, заступника директора з інноваційної діяльності Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН. Взявши до уваги стаж та досвід роботи ОСОБА_3 , НААН України вважала за необхідне призначити його на посаду директора ДП ДГ «Подільське» (а.с. 181-182).
Позивач у судове засідання не прибув, забезпечив участь у розгляді справи представника, яка позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні з підстав викладених у позові та інших заявах по суті справи, зокрема вважала незаконним наказ про призначення ОСОБА_3 на посаду директора ДП ДГ «Подільське», необхідність його скасування, а відповідно і скасування як похідного від нього, наказу про звільнення ОСОБА_2 від 22.01.2026. Скасування даних наказів, вважала підставою для поновлення на роботі ОСОБА_2 , як в.о. директора ДП ДГ «Подільське».
Відповідачі позов не визнали та заперечили проти його задоволення, забезпечили участь у справі представника, яка викладені заперечення підтримала та наполягала на відмові у задоволенні позову.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду був повідомлений у порядку визначеному законом, письмово виклав свою позицію по справі. В силу ст. 223 ЦПК України неявка ОСОБА_3 в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.
Вислухавши пояснення учасників по справі, ознайомившись з заявами по суті справи, дослідивши докази подані учасниками судового процесу на підтвердження своїх вимог на заперечень, суд приходить до наступних висновків. 
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. 
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Відповідно до ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
За змістом п. 2 ч.1 ст. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору, серед інших, є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.
Судом встановлено, що НААН України це самостійна наукова організація, заснована на державній власності, що є державною організацією, створеною як неприбуткова державна бюджетна установа. НААН України утворює, реорганізує та ліквідує наукові установи, організації, підприємства, що перебувають у віданні НААН, з урахуванням норм Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій та статусу їх майнового комплексу, затверджує статути наукових та інших установ, загальні збори НААН обирають президента НААН. Президент НААН, відповідно до п. 56 Статуту, затверджує положення про структурні підрозділи апарату Президії, штатні розписи та кошториси наукових та інших установ, підприємств та організацій, що перебувають у віданні НААН, призначає на посаду і звільняє з посади їх керівників та заступників керівників з наукової роботи, укладає трудові договори (контракти) з їх керівниками. Президент може делегувати свої окремі повноваження іншим працівникам та членам НААН (п. 56 статуту). Згідно п. 82 Статуту НААН, керівник дослідного господарства, іншого державного підприємства, що перебувають у віданні НААН, призначається на посаду на конкурсній основі та звільняється з посади президентом НААН у визначеному законом порядку (а.с. 13-23).
Відповідно до змісту Статуту ДП «Дослідне господарство «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України», затвердженого Президентом Національної академії аграрних наук України 26.10.2023, вказане підприємство засноване на основі державної власності, перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України, створене з метою організаційно-господарського забезпечення Станції та Науковій установі умов для своєчасного та високоякісного проведення наукових досліджень та їх апробації, виробництва оригінального, елітного та репродуктивного насіння сільськогосподарських культур і саджанців. Підприємство є державним комерційним унітарним підприємством та діє на основі державної форми власності, як самостійний суб`єкт господарювання, є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс та рахунки в установах банків (п. 1.1, п. 2.1-2.2, 3.1-3.3 Статуту). Підприємство самостійно вирішує питання своєї господарської діяльності (п. 3.10), але звітує про свою фінансово-господарську діяльність перед Академією, Станцією та Науковою установою, яким безпосередньо підпорядковане, в установленому порядку (п. 3.11 Статуту).
Управління Підприємством здійснює його директор, який підзвітний Академії. Директор підприємства призначається на посаду на конкурсній основі та звільняється з неї президентом Академії, відповідно до діючого законодавства. Контракт з директором підприємства укладається НААН України в особі її президента (п. 7.2, 7.5 Статуту). Директор, діючи від імені Підприємства та в його інтересах, відповідно до законодавства та в межах цього Статуту і контракту, самостійно вирішує питання діяльності Підприємства, за винятком тих, що віднесені до компетенції Станції, Наукової установи, Академії та трудового колективу, зокрема організовує та здійснює керівництво науково-дослідною і виробничо-господарською діяльністю Підприємства, представляє Підприємство у всіх установах, організаціях та підприємствах, укладає господарські договори, несе відповідальність за формування та використання прибутку Підприємства та взаємодію з бюджетами всіх рівнів. Директор здійснює управління Підприємством, несе персональну відповідальність за стан та діяльність Підприємства, за збереження та ощадливе використання майна підприємства, створення належних соціально-побутових умов для колективу. Він звітує про фінансово-господарську діяльність Підприємства перед Станцією, Науковою установою та Академією (п. 7.6, 7.7 Статуту). Згідно п. 8.15 закріплено, що вищевказані суб`єкти проводять ревізію (перевірку) підприємства (а.с. 24-31).
За обставин даної справи, судом встановлено, що наказом Національної академії аграрних наук України № 164-к від 07.06.2023 «Про призначення ОСОБА_2 », ОСОБА_10 Невмержицького призначено виконуючим обов`язки директора ДП ДГ «Подільське» з 08.06.2023 до призначення директора у встановленому законом порядку (а.с. 32). Тобто, за змістом вказаного наказу, трудовий договір з ОСОБА_2 є строковим, діє до призначення директора у встановленому законом порядку.
31.10.2025 НААН України видано наказ № 381-ка від 31.10.2025 «Про звільнення ОСОБА_2 », за змістом якого, в.о. директора ДП «Дослідне господарство «Подільське» ОСОБА_2 звільнено 05 листопада 2025 року на підставі п.1 ст. 41 КЗпП України. Вказаний наказ скасовано рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14.01.2026 року у справі № 177/3505/25, з поновленням ОСОБА_2 на роботі (в ЕС). Наказом НААН № 10-к від 16.01.2026 року ОСОБА_2 поновлено виконуючим обов`язки директора ДП ДГ «Подільське», на підставі вищевказаного рішення суду (а.с. 36).
Наказом НААН України № 386-к від 05.11.2025 ОСОБА_11 призначався в.о. директора ДП ДГ «Подільське» з 06.11.2025 до призначення директора у встановленому законом порядку, але наказом № 9-к від 16.01.2026 ОСОБА_12 звільнено на підставі п. 6 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу (а.с. 34-35). 
Принагідно зазначити, що накази НААН України № 9-к та 10-к від 16.01.2026 року прийняті в.о. президента НААН України Гриником І. (а.с. 35-36), але не оспорюються позивачем, через нібито відсутність повноважень на їх прийняття ОСОБА_13 (на відміну від наказів, що є предметом даного спору).
Вищевказані докази спростовують доводи позивача щодо того, що фактично він не був допущеним до роботи, адже рішення суду підлягало негайному виконанню та було виконано, право ОСОБА_2 на працю відновлено та він допущений до роботи.
22.01.2026 НААН України, керуючись Законом України «Про правовий режим воєнного стану», на підставі заяви ОСОБА_3 від 21.01.2026, контракту від 22.01.2026, видало наказ № 16-к від 22.01.2026 року про призначення ОСОБА_3 на посаду директора ДП ДГ «Подільське» з 23.01.2026. Вказаний наказ видано в.о. президента І. Гриником (а.с. 37).
22.01.2026 року в.о. президента НААН України ОСОБА_13 видано наказ № 17-к від 22.01.2026 «Про звільнення ОСОБА_2 », у зв`язку з призначенням на посаду директора ДП «ДГ «Подільське» (а.с. 39).
Доводи позивача про не ознайомлення його з наказом про звільнення від 22.02.2026 суд розцінює критично, оскільки по-перше як вказано в позові, наказ було надіслано на електронну адресу ДП ДГ «Подільське», а отже позивач як діючий в.о. директора, будучи на робочому місці, мав можливість ознайомитися з вказаним наказом, а по-друге суду надано комісійний акт, що посвідчує факт ознайомлення 22.02.2026 о 14:47 год ОСОБА_2 зі змістом наказу про його звільнення з посади 22.01.2026, але він відмовився ставити підпис на копії наказу (а.с. 156).
Доводи позивача про нібито нелогічність видання спочатку наказу про призначення директором ОСОБА_8 , а потім наказу про його – ОСОБА_2 звільнення, суд розцінює критично. Так, з позивачем було укладено строковий договір – до моменту призначення директора у встановленому законом порядку, а отже підставою для припинення строкового договору з ОСОБА_2 є саме факт призначення директора, тобто видання наказу НААН про призначення директора. Тому, цілком логічним та послідовним є те, що спочатку НААН України було призначено директора ДП ДГ «Подільське» , про що видано наказ № 16-к від 22.01.2026, а вже наступним було видано наказ № 17-к від 22.01.2026 про звільнення ОСОБА_2 .
Доводи позивача про те, що оскаржувані накази від 22.01.2026 прийнято в.о. президента НААН України ОСОБА_14 без належним повноважень, з перевищенням повноважень, суд розцінює критично, адже як слідує зі змісту наказу президента НААН України № 30-в від 13.01.2026 ОСОБА_15 , він відбув у щорічну відпустку в період з 15 по 23.01.2026 року та на час своєї відпустки виконання обов`язків президента НААН України поклав на в.о. першого віце-президента НААН ОСОБА_9 (а.с. 98). Видання вказаного наказу не суперечить нормам трудового законодавства та положенням Статуту НААН, вказаний наказ не скасований та не визнаний недійсним. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржувані накази № 16-к та 17-к від 22.01.2026 року ОСОБА_16 діяв в межах наданих йому повноважень, як в.о. президента НААН. Доводи позивача про нібито необхідність конкретизації в наказі про відпустку, які саме повноваження президента НААН, на період його відпустки, було покладено на в.о. президента НААН, суд розцінює критично, як безпідставні. У разі обмеження певних повноважень ОСОБА_17 як в.о. президента НААН України, такі б мали бути вказані в наказі, але такі обмеження в наказі відсутні. Більш того, в матеріалах відсутні дані про незгоду НААН України, в тому числі її президента з даними наказами, навпаки відповідач НААН України заперечуючи позовні вимоги ОСОБА_2 , вказує на дійсність та законність даних наказів, видання їх в межах повноважень. 
Доводи позивача про те, що призначення ОСОБА_3 відбулося без проведення конкурсу, суд до уваги не приймає, адже як слідує зі змісту самого наказу про призначення ОСОБА_8 від 22.01.2026, призначення відбулося у відповідністю з положеннями Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Так, відповідно до преамбули даного Закону, він визначає зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб. 
Згідно зі змістом ч.5 ст. 10 Закону, у період дії воєнного стану особи призначаються на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств, установ, організацій керівником державної служби або суб`єктом призначення, сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом, на підставі поданої заяви, заповненої особової картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у таких осіб громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно з вимогами законодавства, встановленими щодо відповідних посад, а також за наявності у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Відповідно, попри положення статуту, що визначають призначення керівника ДП ДГ «Подільське» на конкурсній основі, у умовах воєнного стану, таке призначення можливе без проведення конкурсу. Тобто, спеціальна норма законодавства, яка підлягає застосуванню в даний період – період воєнного стану, що нині триває, дозволяє призначення на відповідні посади, в тому числі посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом. Саме вказана норма закону, як вищого за силою нормативного акта, порівняно з постановами КМУ та локальними актами, якими є статути, а також як норма що регулює суспільні відносини в певний період – період воєнного стану, підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що при прийняття ОСОБА_3 на посаду директора, НААН України діяла в межах прав та повноважень, наданих спеціальним законодавством.
Доводи позивача в частині того, що Тернопільська область є більш безпечною, не відноситься до зони бойових дій, а тому тут має бути проведено конкурс, суд до уваги не приймає, оскільки законом поширює свою дію на всю територію України. Нині воєнний стан оголошено на всій території України, у зв`язку зі збройною агресією рф проти України.
Доводи позивача щодо невідповідності позивача кваліфікаційним вимогам щодо освіти, стажу роботи, суд розцінює критично. Вказуючи про невідповідність ОСОБА_3 вимогам щодо освіти, позивачем не враховано положення п.п. 2 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про вищу освіту», за яким вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста (повна вища освіта) після набрання чинності цим Законом прирівнюється до вищої освіти ступеня магістра. ОСОБА_3 , згідно наданого ним диплому спеціаліста, у 2009 році закінчив Одеську національну юридичну академію та отримав вищу освіту за спеціальністю «правознавство» (а.с. 140-141). Щодо посилання позивача на невідповідність ОСОБА_3 вимогам до стажу роботи, що визначені в Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 336 від 29.12.2004 року, то слід звернути увагу на те, що згідно вступної частини до даного довідника, кваліфікаційні характеристики використовуються як нормативні документи для цілей, визначених пунктами 4, 5 та 6 "Загальних положень Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників", які вміщено в цьому Розділі. Зокрема довідник служить основою для розроблення посадових інструкцій працівникам, які закріплюють їх обов`язки, права та відповідальність. Разом з тим, посадові інструкції, що серед іншого містять і кваліфікаційні вимоги до кожної посади, визначаються роботодавцем.
Відповідні кваліфікаційні вимоги можуть встановлюватися комісією з проведення конкурсу, у разі організації такого, що узгоджується з п. 4 Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, затвердженого Постановою КМ України № 777 від 03.09.2008.
В даній справі судом встановлено, що на реалізацію положень ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», керівництво НААН України прийняло рішення про не проведення конкурсного відбору на посаду директора ДП ДГ «Подільське», що не суперечить законодавству. ОСОБА_3 надав в.о. президента НААН України перелік документів, що визначені ст. 10 вказаного закону (а.с. 134-156), зокрема дані щодо стажу роботи, та в.о. президента НААН України прийнято рішення про призначення ОСОБА_3 на посаду директора ДП ДГ «Подільське», що не суперечить вимогам законодавства. Як слідує з трудової книжки ОСОБА_3 він в період з 2010 по 2013 рік, з березня 2016 по серпень 2018 року працював за фахом юриста, а з 24.05.2021 року по 10.05.2023 працював на посадах державної служби, зокрема начальника управління містобудування, архітектури та технічного нагляду Департаменту капітального будівництва обласної державної адміністрації, в період з 11.05.2023 року по 14.04.2025 року працював на посаді заступника директора Департаменту-начальника виробничого відділу Департаменту капітального будівництва, а починаючи з 23.04.2025 заступником директора з інноваційної діяльності та соціальних питань Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства (а.с. 144-154). Більш того, як слідує з довідки ГО «Уніа», ОСОБА_3 в період з грудня 2017 по 25.03.2021 обіймав посаду першого заступника голови ГО «УНІА» з правових питань (а.с. 184), що як зазначала представник відповідачів, також було враховано при прийнятті рішення про призначення його на посаду директора ДП ДГ «Подільське».
Посилання позивача на роздруківки з сайту НААН України, що нібито містять кваліфікаційні вимоги до кандидатів на посади директорів подібних державних підприємств, суд до уваги не приймає, адже всі вони стосуються періоду до оголошення воєнного стану та визначені комісіями для проведення конкурсу на виконання вищевказаної постановами № 777 від 03.09.2008 року, що не відповідає обставинам даної справи, за обставинами якої конкурсний відбір не проводився.
Таке призначення не порушує прав позивача, оскільки при укладенні строкового договору в 2023 році, він був обізнаний з тим, що укладений з ним договір є строковим та буде припинено при призначені на посаду директора ДП ДГ «Подільське». Позивач погодився на такі умови договору.
Більш того, суд вважає помилковими доводи позивача про те, що скасування наказу про призначення ОСОБА_3 безумовно матиме наслідком поновлення його на роботі, адже подія призначення директора ДП ДГ «Подільське» відбулася 22.01.2026, з початком його повноважень з 23.01.2026 року, а отже 22.01.2026 року строковий договір з ОСОБА_2 припинив свою дію. За умови наявності волевиявлення обох сторін (Невмержицького та НААН), між сторонами міг би бути укладений інший договір, а не відновлював свою силу попередній. Тому, суд приходить до висновку, що наказ про призначення ОСОБА_3 не порушує трудових прав ОСОБА_2 , він є реалізацією права НААН України на призначення директора ДП ДГ «Подільське», тобто реалізацією повноважень з управління. Оскаржуючи наказ про призначення ОСОБА_3 , позивач фактично заявляє про необхідність захисту свого права яке не порушено, використовуючи можливість оскарження наказу про призначення Ревеги, як підставу для подальшого (похідного) скасування наказу про своє звільнення, як похідного наказу.
Щодо доводів позивача про те, що призначення директора ДП ДГ «Подільське», в той час як підприємство перебуває у стані припинення/реорганізації, було недоцільним та нелогічним, суд вважає зазначити наступне. 
Так, дійсно, відповідно до постанови № 20/03/12 від 03.12.2025 «Про припинення ДП ДГ «Подільське …шляхом перетворення в товариство з обмеженою відповідальністю «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України», постановлено припинити юридичну особу ДП ДГ «Подільське» шляхом перетворення в ТОВ «Подільське», яке є правонаступником майна, майнових та немайнових прав і зобов`язань ДП «ДГ «Подільське». Постановою призначено комісію з перетворення у складі голови комісії - в.о. директора Ревеги С.Д. та членів комісії (а.с. 42).
Суд звертає увагу, що в даному випадку йде мова саме про припинення юридичної особи шляхом її перетворення в іншу (ДП в ТОВ), що зумовлено вимогами Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб», а не про повне припинення діяльності підприємства. Відповідно, доводи позивача про те, що призначення директора не було необхідним, було нелогічним, реалізацією права на шкоду, суд розцінює критично. Більш того, доцільність чи недоцільність тих чи інших управлінських рішень, рішень у сфері господарювання щодо ДП ДГ «Подільське» не є предметом даного спору та не оцінюється судом. Предметом даного спору є саме відповідність закону наказів про звільнення ОСОБА_2 та призначення ОСОБА_3 .
Включення ОСОБА_3 до складу комісії з припинення ДП ДГ «Подільське», з подальшим призначенням на посаду директора ДП ДГ «Подільське» не суперечить вимогам законодавства, зокрема ст. 105 ЦК України, яка визначає, що виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. Таке суміщення, тим більше, не порушує прав позивача.
Суд усвідомлює бажання позивача зайняти посаду директора ДП ДГ «Подільське», але звертає увагу на те, що саме органи управління НААН України приймають рішення про те, хто має керувати тим, чи іншим підприємством, що відноситься до сфери відання НААН України, вільно реалізуючи права на управління. Як слідує з листів адресованих Президенту НААН України, Директору Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України, Тернопільська державна сільськогосподарська дослідна станція не була задоволена роботою ОСОБА_2 як в.о. голови ДП ДГ «Подільське» з низки причин (а.с. 99-100), які наразі не є підставою для звільнення ОСОБА_2 , відповідно не є предметом даного спору, а тому судом не перевіряються та не оцінюються.
Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При розгляді даної справи судом не встановлено порушення трудових прав ОСОБА_2 при виданні наказу № 17-к від 22.01.2026 року про його звільнення. Процедура розірвання строкового трудового договору дотримана. Наказ № 16-к від 22.01.2026 року про призначення директора ДП ДГ «Подільське» прийнятий уповноваженим суб`єктом, в межах наданим законом повноважень, з дотриманням процедури передбаченої спеціальним законодавством в умовах воєнного стану, таке управлінське рішення є правом НААН України, не порушує прав ОСОБА_2 , трудовий договір з яким був строковим, з умовою припинення у разі призначення директора. Відповідно, підстави для скасування вищевказаних наказів, поновлення ОСОБА_2 в.о. директора ДП ДГ «Подільське» відсутні.
Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.
Оскільки позивач на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, в задоволені його позову відмовлено, то в силу ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства «Дослідне господарство «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та виступає на стороні відповідача ОСОБА_3 , про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Суддя          М.В. Березюк