Справа № 755/6944/26
В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді   ОСОБА_1 ,
секретаря  ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026100040000838 від 09.04.2026 року за обвинуваченням 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, українки, громадянки України, освіта середня, заміжньої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей: 2016 р.н., та 2022 р.н., офіційно непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора:   ОСОБА_4 ,
обвинуваченої:   ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Так,  ОСОБА_3 , 29.03.2026 о 11 год. 34 хв., під час дії в Україні воєнного стану, перебувала в приміщенні гіпермаркету «Епіцентр К», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 11, де у неї виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. 
Так, діючи в умовах воєнного стану, обравши об`єктом своїх злочинних посягань товар належний ТОВ «Епіцентр К», та в подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення ОСОБА_3 , впевнившись, що за її злочинними діями ніхто з персоналу гіпермаркету та сторонніх осіб не спостерігає, перебуваючи на центральній алеї гіпермаркету бере з торгівельного стелажу бісквіт «Барні» з шоколадною начинкою, 150 г (артикул 22003371), закупівельною вартістю 63 грн. 00 коп., який поклала в свою сумку чорного кольору, яка знаходилася в розстібнутому стані в торгівельному візку та попрямувала далі центральною алеєю вищевказаного гіпермаркету, де в подальшому зупинилась поряд зі стелажем, на якому знаходиться дитяче взуття, де обравши та поклавши до торгівельного візку чотири картонні коробки, в середині яких знаходяться дитячі кросівки: кросівки «Ekana» 5400129A-4250, світло-рожевого кольору, розмір «26» (артикул 22566128), закупівельною вартістю 1 524 грн. 00 коп., кросівки «Ekana» 5400129А-4250, світо-рожевого кольору, розмір «28» (артикул 22566130), закупівельною вартістю 1 524 грн. 00 коп., кросівки «Ekana» 5400129А-4250, світло-рожевого кольору, розмір «27» (артикул 22566129), закупівельною вартістю 1 524 грн. 00 коп., кросівки дитячі «Ekana» 5400129А-9990, чорного кольору, розмір «28» (артикул 22533242), закупівельною вартістю 1 524 грн. 00 коп., попрямувала далі торгівельним залом гіпермаркету «Епіцентр».
В подальшому, піднявшись на другий поверх гіпермаркету, ОСОБА_3 , перебуваючи у відділі дитячих іграшок переклала раніше обране нею дитяче взуття з коробок до своєї сумки чорного кольору, яка знаходилась в торгівельному візку, після чого підійшла до торгівельного острівця з дитячим взуттям, де виклала з візку вже порожні коробки з-під взуття, знову обирає дві пари дитячого взуття: сандалі, «Lomalla» 5400086A-4250, світло-рожевого кольору, розмір «25» (артикул 22566071), закупівельною вартістю 1 860 грн. 00 коп., сандалі, «Lomalla» 5400086А-4250, світло-рожевого кольору, розмір «26» (артикул 22566072), закупівельною вартістю 1 860 грн. 00 коп., після чого коробки з обраним товаром поклала до торгівельного візку та попрямувала до відділу дитячих іграшок, де перебуваючи між стелажами, переклала обране нею взуття з коробок до своєї сумки чорного кольору, яка знаходилася в торгівельному візку, а пусті коробки повернула на торгівельний острівець з дитячим взуттям, після чого повернулась до відділу з дитячим товаром, де підійшла до стелажу з головними уборами, де обрала дитячу трикотажну шапку в рубчик, TM LOGOS, пудрового кольору, розмір 50-52, 1305000002 (артикул 22529912), закупівельною вартістю 150 грн. 00 коп., яку в подальшому поклала до торгівельного візку. 
Крім того, перебуваючи у відділі дитячих іграшок ОСОБА_3 , продовжила обирати товар та складати його до торгівельного візку, а саме: іграшку-стрибунець м`яка TYbnce «Спайдер-Мен» (артикул 22560745), закупівельною вартістю 190 грн. 38 коп., іграшку-стрибунець м`яка TYbnce «Майлс Моралес» (артикул 22560750), закупівельною вартістю 190 грн. 38 коп., конструктор «LEGO Minecraft», Кіпер (артикул 22538128), закупівельною вартістю 1 404 грн. 50 коп., а також дитячу м`яконабивну іграшку TY Paw Patrol «Маршал», 15 см, (артикул 22536912), закупівельною вартістю 229 грн. 68 коп. - 2 одиниці загальною вартістю 459 грн. 36 коп., дитячу м`яконабивну іграшку TY Beanie Boos, англійський бульдог «Pooch», 15 см (артикул), закупівельною вартістю 199 грн. 38 коп. та набір ігровий інтерактивний «Pets Alive» серії «Pet Shop Surprise» S2 - «Повторюшка-Сплюшка» (артикул 22411153), закупівельною вартістю 796 грн. 68 коп., які сховала до свого рюкзаку чорного кольору, який знаходився в торгівельному візку. Так, ОСОБА_3 , продовжуючи перебувати у відділі дитячих іграшок, підійшла до стелажу з дитячими візками, обрала один з них: візок «Buggy» TM PIXIE для ляльок 51х26.5х55 см, рожевого кольору, металевий (артикул 22388998), закупівельною вартістю 130 грн. 20 коп., який в подальшому, перебуваючи між торгівельними рядами сховала до чорного пакету та поклала в торгівельний візок та попрямувала до відділу з канцелярським приладдям, де пілійшла до стелажу з рюкзаками, де обрала рюкзак «Cyclone», чорного кольору, об`ємом 21 л (артикул 52607189), закупівельною вартістю 1 120 грн. 00 коп., який також поклала до торгівельного візку, після чого спустилася на перший поверх гіпермаркету «Епіцентр».
Перебуваючи на першому поверсі вищевказаного гіпермаркету, взяла з торгівельного стелажу іграшку, а саме конструктор магнітний артикул: СН1374 та брелок «Серце», поклала в торгівельний візок та попрямувала до касової зони.
В подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом направленим на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає та її дії залишаються таємними для персоналу гіпермаркету та сторонніх осіб, безперешкодно перетнула лінію кас самообслуговування, сплативши лише за частину обраного нею товару, а саме конструктор магнітний артикул: СН1374 та брелок «Серце», залишивши місце вчинення нею кримінального правопорушення.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 , спричинила матеріальної шкоди потерпілому ТОВ «Епіцентр К» на загальну суму 14 519 гривень 88 копійок (без ПДВ). 
Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила таємне викраденні чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.185 КК України.
Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, надала покази, якими підтвердила вищевикладені обставини його скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаялася у вчиненому.
Вказала, що дійсно, 29.03.2026 приблизно о 11 годині вона зайшла до приміщення торгівельного центру «Епіцентр-К», що знаходить за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 11, оскільки її діти потребували речей, тому вона обрала підходящі по розміру речі та іграшки, відповідно зазначені в обвинувальному акті, які поклала в 2 рюкзаки, після чого не розрахувавшись вийшла з магазину. Повернувшись додому всі речі та іграшки вона віддала дітям. Дізнавшись, що відносно неї порушено кримінальне провадження, вона відразу пішла до магазину та оплатила всі викрадені нею речі. Також ОСОБА_3 повідомила, що вона повністю відшкодувала завдані збитки, шляхом їх оплати, їй дуже прикро, що так сталося та просила її суворо не картати.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просила суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Покази обвинуваченої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин, добровільності та істинності її позиції. 
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують її особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченої. Суд, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме - таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.
При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченої ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях "Рінгвольд проти Норвегії" від 11 лютого 2003 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, "Абу Зубайда проти Литви" від 31.05.2018 року, а також "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" від 08.07.2004 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, добровільне відшкодування завданих збитків
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судима, має задовільний стан здоров`я, не є інвалідом І чи ІІ групи, офіційно не працює, спосіб життя, одружена, має на утриманні має на утриманні двох малолітніх дітей: 2016 р.н., та 2022 р.н., позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відсутність претензій зі сторони потерпілого; відношення обвинуваченої до вчиненого, а саме наявність у неї розуміння неприйнятності вчинених нею дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини четвертої статті 185 КК України у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 того ж Кодексу та покладенням обов`язків з числа визначених ст. 76 КК України, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень). 
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 року).
Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. 
У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від його відбування, суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, у світлі практики, ЄСПЛ, сприймалося б як жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Враховуючи викладене суд вважає призначене покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у виді позбавлення волі зі звільненням її від відбування покарання з випробуванням пропорційним вчиненому кримінальному правопорушенню та таким, що перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної.
Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. 
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов у кримінальних провадженнях не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- відеозаписи з камер відео нагляду (внутрішні, зовнішні), які розташовані в торгівельному центрі «Епіцентр», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 11, за 29.03.2026 в період часу з 11 год 20 хв. по 14 год.15 хв., що запакований в паперовий конверт білого кольору та зберігається в матеріалах наглядового провадження - залишити зберігати при матеріалах наглядового провадження прокурора;
- дитячий візок для ляльок рожевого кольору ТМ «Smoby» з надписом «Baby nurse» скріплений стрічкою жовто-синього кольору з надписом Національна поліція України, опломбовано пломбами червоного кольору № NPU 1125111, № NPU 1125112; дитячі босоніжки рожевого кольору ТМ «Reima» розмір 25 у кількості 2одинці; дитячі кросівки рожевого кольору ТМ «Reima» розмір 27; дитячі кросівки рожевого кольору ТМ «Reima» розмір 28; дитячі кросівки чорного кольору ТМ «Reima» розмір 28; іграшка стрибунець м`яка «спайдер мен» вказані речі були поміщені до сейф пакетів № NPU5670150, що передані на відповідальне зберігання ОСОБА_3 - залишити у володінні власника.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання. 

Суддя