Провадження №	1-кп/447/251/26	
Справа №	447/1570/26	

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2026 року м. Миколаїв 

Миколаївський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 , 
за участі секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора – ОСОБА_4 ,
обвинуваченого – ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаїв Львівської області матеріали кримінального провадження № 12026141250000091 від 25 лютого 2026 року по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,зареєстрованого у м. Львів, українця, громадянина України, розлученого, освіта вища, особи з інвалідністю 3 групи, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що постановою Залізничного районного суду м. Львів від 03 квітня 2025 року у справі № 462/1415/25 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 14 травня 2025 року вказана постанова набрала законної сили.
Окрім цього, постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 серпня 2025 року у справі № 456/2731/25 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 40 800 (сорок тисяч вісімсот ) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років. 23 серпня 2025 року вказана постанова набрала законної сили.
Постановою Залізничного районного суду м. Львів від 25 вересня 2025 року у справі № 462/5899/25 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років. 05 жовтня 2025 року вказана постанова набрала законної сили.
Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2025 року у справі 444/3535/25 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) років. 14 жовтня 2025 року вказана постанова набрала законної сили
Окрім того, постановою Жовківського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2025 року у справі 444/3536/25 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 40 800 (сорок тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) років. 14 жовтня 2025 року вказана постанова набрала законної сили.
Постановою Сихівського районного суду м. Львів від 03 жовтня 2025 року у справі 464/6205/25 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 40 800 (сорок тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років. 15 жовтня 2025 року вказана постанова набрала законної сили.
Однак, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про наявність постанов суду, які набрали законної сили, та, будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України, всупереч рішень судів, 25 лютого 2026 року, на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 574 км, поблизу н.п Луб`яне, Стрийського району Львівської області», керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Фольсфаген Джетта», р.н. НОМЕР_1 , де був зупинений працівниками поліції.
Унаслідок зазначених дій вказані постанови про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності виконані не були.
Отже, ОСОБА_5  вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 382 КК України, тобто вчинив умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, вказав, що більше вчиняти не буде, спробує виконати рішення суду і надав покази, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Крім того, вказав, що про вказані постанови він обізнаний, постанов суду в апеляційному порядку не оскаржував. Визнав, що неодноразово керував транспортними засобами, будучи позбавленим права керування. Визнає, що 25 лютого 2026 року, коли його зупинили працівники поліції, перебував за кермом, знаючи, що позбавлений права керування транспортними засобами. Необхідність керування транспортним засобом 25 лютого 2026 року була обумовлена бажанням заробити кошти (підтаксовував).
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений, та інші учасники процесу не оспорюють:
1) подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Також судом встановлено, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. 
Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку частини 3 статті 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежився допитом обвинуваченого й дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , показання якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_5  у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за частиною 1 статті 382 КК України як у умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України та пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5  суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного, який розкаявся у вчиненому, раніше не судимий.
Обставиною, яка згідно статті 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_5  є щире каяття, яке полягає у відвертому особистому осуді обвинуваченим своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, розкриттям усіх обставин кримінального правопорушення.
Обставин, які згідно статті 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_5 під час досудового розслідування – не встановлено.
Відповідно до вимог частини 2 статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із частиною 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Враховуючи вищенаведене, з огляду на особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення злочину, відсутність спричинення тяжких наслідків, наявність по справі обставин, що пом`якшують покарання, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який в судовому засіданні запевнив, що протиправна поведінка була спричинена необхідністю, та те, що обвинувачений на обліку у лікаря психіатра не перебуває , перебуває під профілактичним спостереженням лікаря нарколога з липня 2025 року, є особою з інвалідністю 3 групи, з 25 березня 2022 року до 03 серпня 2024 року проходив військову службу за мобілізацією у складі в/ч НОМЕР_2 та був звільнений за станом здоров`я, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції частини 1 статті 382 КК України, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Шкоди кримінальним правопорушенням не завдано.
Цивільний позов не заявлений.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Запобіжний захід не обирався.
Питання речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України.
Арешт, накладений на автомобіль марки «Volkswagen Jetta», реєстраціний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 , на підставі ухвали слідчої судді Миколаївського районного суду Львівської області від 26 лютого 2026 року, - скасувати.
На підставі викладеного, керуючись статтями 369-371, 374-376 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 1 статті 382 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі статті 75 КК України,  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі з випробуванням та призначити йому 1 (один) рік іспитового строку.
На підставі статті 76 КК України: зобов`язати, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Речовий доказ – оптичний диск для лазерних систем зчитування формату DVD-R - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Речовий доказ – автомобіль марки «Volkswagen Jetta», реєстраціний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 – повернути власнику ОСОБА_6 .
Арешт, накладений на автомобіль марки «Volkswagen Jetta», реєстраціний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 , на підставі ухвали слідчої судді Миколаївського районного суду Львівської області від 26 лютого 2026 року, - скасувати.
Цивільний позов - не заявлений.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Шкоди кримінальним правопорушенням не завдано.
Запобіжний захід не обирався.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених частиною 2 статті 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя             ОСОБА_7