УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/546/26 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В. 
Категорія 60 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого   Павицької Т.М.,
суддів   Бондар О.О., Панкеєвої В.А.,

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №274/546/26 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Бердичівського районного нотаріального округу Пашинський Олег Миколайович, про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування та усунення від права на спадкування за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 березня 2026 року, постановлену під головуванням судді Корбута В.В. в м. Бердичів, 

в с т а н о в и в :

У січні 2026 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила встановити факт проживання однією сім`єю її з ОСОБА_4 як чоловіка та дружини з 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати її спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; змінити черговість одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати її спадкоємицею першої черги за законом; усунути від спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку – ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 березня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто на підставі п.2 ч.4 ст. 185 ЦПК України.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_1 об`єднані вимоги, які належить розглядати у різних порядках цивільного судочинства, а саме - у порядку окремого провадження та у порядку позовного провадження. У даній справі існує спір про право, оскільки позивач та відповідач не змогли діти згоди про поділ спадщини між собою, зокрема ОСОБА_2 відмовилась від таких дій, обмежуючи у правах ОСОБА_1 , тому роз`єднання вимог і звернення в окремому провадженні не є юридично можливим.
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України. 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини 1, 2 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадку, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Похідною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). 
Звертаючись до суду з позовною заявою, ОСОБА_1 просила встановити факт проживання однією сім`єю її з ОСОБА_4 як чоловіка та дружини з 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати її спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; змінити черговість одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати її спадкоємицею першої черги за законом; усунути від спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку – ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В даному випадку основною буде вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини, а похідними і залежними від неї, будуть вимоги про визнання спадкоємицею четвертої черги за законом, зміна черговості, визнання спадкоємицею першої черги за законом та усунення від спадкування за законом.
Суд першої інстанції не звернув уваги, що розгляд позовних вимог в одному провадженні надасть можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для встановлення обставин справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду, сприятиме правовій визначеності та єдності судової практики у аналогічних спорах. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.10.2020 у справі №922/1359/19.
Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_1 були відсутні, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції порушив порядок встановлений для вирішення питання, повернув заяву без надання належної оцінки всім зазначеним в позові обставинам, які мають значення для правильного вирішення питання на даній стадії та дійшов передчасного висновку про повернення заявнику позовної заяви з підстав, передбачених п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.
Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити на питанні доступу особи до правосуддя, яке неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.
З тексту ст. 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.
За такого, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
З аналізу вищевикладеного вбачається, що позивач фактично була позбавлена гарантованого Конституцією України, законами та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до правосуддя, що полягає у безперешкодному отриманні судового захисту.
Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відтак, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 березня 2026 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.М. Павицька

Судді О.О. Бондар

В.А. Панкеєва