Справа № 349/1311/25 
Провадження № 22-ц/4808/913/26 
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів      Василишин Л.В., Баркова В.М., 
секретаря     Шемрай Н.Б.,
з участю відповідачів ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомпанія Прикарпаття» на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 09 березня 2026 року, ухвалене суддею Рибієм М.Г. в м. Рогатин, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомпанія Прикарпаття» до ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2025 року ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» подано позов до ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 такими вимогами: 1) визнати укладеною додаткову угоду № б/н від 06.06.2025 до договору оренди землі № б/н від 17.11.2014 між ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» та ОСОБА_1 ; 2) визнати відсутнім у ФОП ОСОБА_2 права оренди земельної ділянки площею 0,3924 га, кадастровий номер 2624410100:02:001:0291, яка розташована на території Рогатинської міської ради, номер запису про інше речове право: 60833278; 3) скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 0,3924 га, кадастровий номер 2624410100:02:001:0291.
Позов мотивовано тим, що 17.11.2014 року згідно з договором оренди землі ОСОБА_1 передав ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Пуків агро» в оренду на сім років земельну ділянку площею 0,3924 га, кадастровий номер 2624410100:02:001:0291.
19.07.2018 ОСОБА_1 , ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Пуків агро» та ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 17.11.2014, згідно з якою замінено орендаря з ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Пуків агро» на ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» та продовжено строк дії договору оренди на сім років з дати підписання додаткової угоди.
Семирічний строк договору оренди землі закінчився 19.07.2025.
Договором оренди землі встановлено, що орендар земельної ділянки після закінчення строку договору оренди має переважне право поновлення його на новий строк, для чого повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору оренди повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Для реалізації переважного права на поновлення договору оренди землі ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» надіслало ОСОБА_1 лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі, однак він будь-якої відповіді на лист не надав, тобто не скористався правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме: в місячний строк з моменту отримання листа не заперечив щодо продовження договору на новий строк.
Позивач продовжує користуватися земельною ділянкою і вважає поновленим договір оренди землі на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі».
Просив позовні вимоги задовольнити.
Короткий зміст оскаржуваного рішення 
Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 09 березня 2026 року відмовлено у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомпанія Прикарпаття» до ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки.
Короткий зміст апеляційної скарги 
На вказане рішення суду позивач ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим 
Зокрема, зазначає, що суд встановив, що 13.05.2025 позивачу вручено лист-повідомлення № 0291 ОСОБА_1 про те, що він не має наміру поновлювати дію договору оренди земельної ділянки. Апелянт вважає, що вказана обставина є недоведеною, оскільки єдиний документ, на підставі якого відповідач ОСОБА_1 заперечує щодо задоволення позовних вимог є повідомлення № 0291. Водночас, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази направлення ОСОБА_1 на адресу позивача своїх заперечень стосовно продовження договірних орендних правовідносин, зокрема і саме повідомлення № 0291 в редакції, яка знаходиться в матеріалах даної справи. У матеріалах справи відсутній опис вкладення до вказаного повідомлення, без якого не можливо встановити який саме лист було направлено ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» відповідачем, що унеможливлює встановлення його змісту. Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду зазначеного у пункті 45 Постанови від 23 жовтня 2024 року у cправа № 904/9559/21.
Вважає, що належним доказом надсилання відповідачем позивачу листа з запереченнями на продовження договірних відносин є саме опис вкладення, засвідчений підписом працівника відділення поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення. Відсутність у матеріалах справи опису вкладення унеможливлює ідентифікацію вкладення та вмісту конверта, яке могло бути відправлено відповідачем на адресу позивача. Водночас, наявні у матеріалах справи лист (повідомлення № 0291) та ф.119 відправлення (№ не проглядається) не можуть підтверджувати направлення відповідачем позивачеві саме своїх заперечень на продовження договірних відносин. 
Звертає увагу суду, що ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» направило лист-повідомлення та проєкт додаткової угоди відповідачу з описом вкладення, що підтверджується доказами, які є у матеріалах справи, що демонструє логічну та послідовну позицію ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» при обґрунтуванні своїх позовних вимог.
Також вказує, що лист (повідомлення № 0291) не може бути належним та допустимим доказом у цій справі, адже відповідач надав його суду першої інстанції без належного обґрунтування причин пропуску строків та порядку, визначених ст. 83 ЦПК та без надсилання копії такого доказу іншим учасникам справи. Крім того, у відповідача були всі процесуальні можливості надати такий доказ в межах строків та порядку, визначених ЦПК. Матеріали справи не містять жодного доказу направлення відповідачем ОСОБА_1 позивачу своїх заперечень щодо продовження орендних правовідносин.
Зазначає, що визначеного статтею 33 ЗУ «Про оренду землі» порядку орендодавець не дотримався, жодного повідомлення про прийняте рішення у відповідь на надісланий раніше орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди або спроби ініціювати і провести переговори, визначити для орендаря хоч якісь умови для продовження орендних правовідносин орендодавцем здійснено не було. 
На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності у орендодавця заперечень, який ґрунтується на єдиному доказі, що не міг бути долучений до матеріалів справи і фактично не доводить факту направлення позивачу саме заперечень у продовжені договірних відносин в редакції листа, який знаходиться в матеріалах справи. По-перше: вказаний доказ долучено судом першої інстанції з порушенням строків та порядку, визначених ст. 83 ЦПК України, по-друге: відсутній опис вкладення, який підтвердив би вміст відправлення. 
Вказує, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, звернув увагу на наявну незгоду відповідача на поновлення договору оренди землі № б/н від 17.11.2014 року, яка виключає можливість визнання поновленим попереднього договору в обраний позивачем спосіб, тобто фактично суд першої інстанції поставив реалізацію переважного права у залежність від суб`єктивного бажання орендодавця, що суперечить змісту ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та принципу правової визначеності. Оскаржене рішення не містить реальних підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, а його обґрунтування є поверхневим.
Таким чином, вважає, що суд першої інстанції ухвалив формальне рішення, з порушенням процесуального закону, без належного дослідження важливих доказів у справі, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, без аналізу таких доказів, які стосуються предмета доказування, без належного дослідження одного з основних доказів наданих відповідачем для обґрунтування своїх заперечень в продовженні договірних відносин – листа (повідомлення № 0291), у зв`язку з чим грубо порушив норми процесуального права.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідачів на користь ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» судовий збір за подання апеляційної скарги.
Позиція інших учасників справи 
Відповідачі ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідач ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали, просили відмовити у її задоволенні, а рішення суду залишити без змін.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомпанія Прикарпаття» у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без участі представника товариства.
Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст. 367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, зважаючи на таке.
Встановлені обставини справи 
Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю від 13.06.2002, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.08.2015 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,3924 га, кадастровий номер 2624410100:02:001:0291 (а.с.17, 20).
Договором оренди землі від 17.11.2014, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 21.08.2015 підтверджується, що ОСОБА_1 передав ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Пуків агро» в оренду на сім років земельну ділянку площею 0,3924 га, кадастровий номер 2624410100:02:001:0291 (а.с.15-16, 18).
Пунктом 8 договору визначено, зокрема, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ні за 2 (два) місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
19.07.2018 ОСОБА_1 , ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Пуків агро» та ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 17.11.2014 (а.с.11), згідно з якою замінено орендаря з ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Пуків агро» на ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» та продовжено строк дії договору оренди на сім років з дати підписання додаткової угоди.
У пункті 4.4 додаткової угоди встановлено термін (строк) у 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії договору оренди для надіслання орендарем повідомлення орендодавцю про намір продовжити дію договору оренди на підставі свого переважного права.
Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованим 20.09.2018, підтверджується реєстрація права оренди земельної ділянки 20.08.2015, орендарем зазначено ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття», строк дії речового права – до 19.07.2025 (а.с.12).
10.06.2025 позивач ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» надіслав ОСОБА_1 лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі, до якого додано два примірники додаткової угоди, що підтверджується чеком від 10.06.2025, списком № 4951 згрупованих відправлень, описом вкладення у цінний лист від 10.06.2025, інформацією про статус відстеження із сайту Укрпошти станом на 09.10.2025 (а.с.21-24, 78-80).
Згідно з інформацією про статус відстеження відправлення прибуло до відділення в м. Рогатині 13.06.2025 і 27.06.2025 було повернуто відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання (а.с.80).
Оскільки невручення поштового відправлення ОСОБА_1 не залежало від ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття», обов`язок з повідомлення у визначений строк про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» виконало.
Водночас, 13.05.2025 ТОВ позивачу «Агрокомпанія Прикарпаття» вручено лист-повідомлення № 0291 ОСОБА_1 про те, що він не має наміру поновлювати дію договору оренди земельної ділянки площею 0,3924 га, кадастровий номер 2624410100:02:001:0291, строк дії якого закінчується 19.07.2025, що підтверджується копіями цього листа-повідомлення та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з підписом представника ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» про його отримання (а.с. 71, 72).
Інформаційною довідкою від 07.10.2025 підтверджується, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні відомості про реєстрацію 21.07.2025 за ОСОБА_2 права оренди земельної ділянки площею 0,3924 га на підставі договору оренди землі від 21.07.2025, укладеного з ОСОБА_1 (а.с.13-14).
Договором від 21.07.2025 підтверджується обставина передання ОСОБА_1 в оренду ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,3924 га, кадастровий номер 2624410100:02:001:0291, на строк двадцять років (а.с.46).
Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд
Статтею 126-1 ЗК України визначений порядок поновлення договорів оренди землі.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі», в редакції чинній на час укладення договору оренди землі по закінченню строку, на який укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.
До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).
Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.
Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.
Частиною 1 ст. 777 ЦК України передбачено, що наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.
Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором,- в розумний строк.
Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.
Отже, умовами реалізації орендарем свого переважного права перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк є повідомлення у визначений строк орендарем орендодавцю про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та відсутність заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі.
Реалізація переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, передбаченого частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.
Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц (провадження № 14-97цс20) та № 159/5756/18 (провадження № 14-99цс20), а також у постановах Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 605/653/18 (провадження № 61-141св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 605/658/18 (провадження № 61-189св20) та від 19 травня 2021 року у справі № 605/661/18 (провадження № 61-127св20), в яких зазначено, що виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини на певних умовах; переважне право орендаря буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні попереднім орендарем процедури повідомлення про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.
Наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» виключає можливість визнання поновленим попереднього договору в обраний позивачем спосіб. Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21 січня 2020 року у справі № 379/1354/18 (провадження № 61-17309св19); від 25 березня 2020 року у справі № 379/1439/18 (провадження № 61-1715св20); від 06 квітня 2020 року у справі № 378/382/18 (провадження № 61-2684св19), від 20 серпня 2020 року у справі № 325/1951/19 (провадження № 61-7876св20), від 15 лютого 2023 року у справі № 399/295/11 (провадження № 61-13035св22), від 15 травня 2023 року у справа № 693/137/22 (провадження № 61-1217св23).
Право орендаря на поновлення договору оренди землі не є абсолютним, наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору попереднім орендарем дають підстави для висновку, що переважне право орендаря не порушено. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 18 квітня 2019 року (справа № 625/166/18), 01 серпня 2019 року (справа № 615/593/18).
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У частині першій статті 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі припиняється в разі , зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.
Цей закон є спеціальним у цих правовідносинах, його положення підлягають застосуванню і в поєднанні із загальними нормами цивільного законодавства України щодо свободи договору забезпечують право орендодавця на вільне розпорядження своєю власністю і створюють справедливий баланс для учасників договору.
Так, між сторонами ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» та ОСОБА_1 існували орендні правовідносини, строк яких закінчився 19.07.2025 року. 
Ст. 33 Закону України «Про оренду землі», так і ч. 1 ст. 777 ЦПК України встановлюють умови реалізації орендарем свого переважного права перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. 
Такими умовами є: повідомлення у визначений строк орендарем орендодавцю про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк; відсутність заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі.
ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» виконало одну умову – повідомило ОСОБА_1 у визначений строк про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк. Водночас, не досягнуто іншої умови, адже наявні заперечення ОСОБА_1 щодо поновлення договору оренди землі.
Місцевий суд правильно вважав, що внаслідок невиконання умови про відсутність заперечень ОСОБА_1 щодо поновлення договору оренди землі переважне право ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» не підлягає реалізації, таке право позивача не було порушене і не підлягає захисту судом.
З огляду на викладене, суд дійшов правильного висновку, що враховуючи лист-повідомлення ОСОБА_1 про заперечення у поновленні договору оренди землі та ненадання позивачем доказів продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди відсутні підстави для поновлення договору оренди землі відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».
Оскільки місцевий суд не встановив порушення переважного права на укладення договору оренди землі, а також підстав для поновлення договору оренди землі відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», не підлягають визнанню укладеною додаткова угода до договору оренди землі, визнанню відсутнім право оренди земельної ділянки та скасуванню запис щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки.
Суд першої інстанції обґрунтовано врахував правові висновки Верховного Суду, відповідно до яких наявність заперечень орендодавця виключає можливість поновлення договору оренди землі в порядку ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а переважне право орендаря не є абсолютним.
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що відповідно до принципу свободи договору орендодавець має право відмовитися від продовження договірних відносин.
Доводи апеляційної скарги про недоведеність обставини вручення позивачу 13.05.2025 листа-повідомлення №0291 ОСОБА_1 колегія суддів відхиляє як безпідставні, оскільки ОСОБА_1 чітко висловив свої заперечення щодо поновлення договору оренди землі з позивачем. Більше того, він уклав 21.07.2025 року договір оренди землі з іншим орендодавцем.
Також доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, з урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389-391 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомпанія Прикарпаття» залишити без задоволення, а рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 09 березня 2026 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий         І.О. Максюта
Судді:          Л.В. Василишин
В.М. Барков

Повний текст постанови складено 01 липня 2026 року