УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

09 червня 2026 року 
м. Київ
справа №260/3812/24
адміністративне провадження № К/990/24989/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Коваленко Н.В.,
суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2026 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №071750011769 від 05.12.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах прокурорів в органах прокуратури України, що дає право на пенсію за вислугу років згідно зі статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» періоди роботи: з 01.09.2005 по 28.02.2006; з 01.09.2011 по 31.10.2011; з 01.12.2011 по 31.12.2011; 01.01.2012 по 31.01.2012 та включити вказані періоди до страхового стажу Індивідуальних відомостей про застраховану особу Форма ОК-5;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно зі статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» періоди роботи з 06.09.1995 по 24.04.1997 на посаді друкарки відділу по боротьбі з організованою злочинністю слідчого управління прокуратури Закарпатської області, з 25.04.1997 по 03.07.1998 на посаді спеціаліста 2 категорії Ужгородської транспортної прокуратури з присвоєнням 15 рангу державного службовця та прийняттям присяги державного службовця, з 06.07.1998 по 06.12.1999 на посаді друкарки канцелярії прокуратури Закарпатської області, з 07.12.1999 по 13.03.2000 на посаді інспектора секретаріату прокуратури Закарпатської області, з 14.03.2000 по 09.11.2003 на посаді старшого інспектора відділу роботи з кадрами прокуратури Закарпатської області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 з 30.11.2023 пенсію за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру».
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 05.12.2023 №071750011769;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах прокурорів в органах прокуратури України, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» періоди роботи: жовтень 2005 року, листопад 2005 року, грудень 2005 року, січень 2006 року, жовтень 2011, грудень 2011 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно зі статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» періоди роботи: з 06.09.1995 по 24.04.1997 на посаді друкарки відділу по боротьбі з організованою злочинністю слідчого управління прокуратури Закарпатської області, з 25.04.1997 по 03.07.1998 на посаді спеціаліста 2 категорії Ужгородської транспортної прокуратури, з 06.07.1998 по 06.12.1999 на посаді друкарки канцелярії прокуратури Закарпатської області, з 07.12.1999 по 13.03.2000 на посаді інспектора секретаріату прокуратури Закарпатської області, з 14.03.2000 по 09.11.2003 на посаді старшого інспектора відділу роботи з кадрами прокуратури Закарпатської області;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру», з 30.11.2023.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2026 рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №071750011769 від 05.12.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру»;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах прокурорів в органах прокуратури України, що дає право на пенсію за вислугу років згідно зі статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» періоди роботи: жовтень 2005 року, листопад 2005 року, грудень 2005 року, січень 2006 року, жовтень 2011 року, грудень 2011 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно зі статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» період роботи позивачки на посаді старшого інспектора відділу роботи з кадрами прокуратури Закарпатської області з 28.02.2003 по 09.11.2003;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.11.2023 про призначення пенсії, з урахуванням висновків викладених судом апеляційної інстанції у цій постанові.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.
Розгляд справи в суді першої інстанції здійснено в порядку спрощеного позовного провадження.
Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу. 
Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає підпункти «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вважає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та дана справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. 
Обґрунтування касаційної скарги не дають підстав вважати, що ця справа має фундаментальне значення на формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. 
Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Отже, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. Проте, в касаційній скарзі скаржник належних обґрунтувань щодо винятковості цієї справи не наводить.
Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2026 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати в порядку, визначеному статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко
Суддя А.Ю. Бучик
Суддя А.І. Рибачук