Справа № 420/9156/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла позовна заява військової частини НОМЕР_1 до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови в якій позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у БілгородДністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Тирнового Максима Вікторовича, від 18 березня 2026 року ВП № 80529587 про стягнення виконавчого збору у розмірі 34588 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18 березня 2026 року постановою старшого державного виконавця БілгородДністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Тирновим Максимом Вікторовичем, (далі – відповідач, державний виконавець) відкрите виконавче провадження ВП № 80529587 (ідентифікатор доступу: 54ДБГААГ54Б1) з виконання виконавчого листа № 420/26293/25 виданого 05.03.2026 Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання військової частини НОМЕР_2 (далі – в/ч НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за період з 2018 по 2022, 2024 роки, одноразову допомогу при звільнені, грошову компенсацію за невикористані дні основної та додаткових відпусток з включенням індексації грошового забезпечення у розмірі 4034,58 грн. в місяць із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (додаток 3). Постановою відповідача від 18 березня 2026 року ВП № 80529587 за примусове виконання рішення немайнового характеру постановлено стягнути з боржника в/ч НОМЕР_2 виконавчий збір у розмірі 34 588,00 гривень на підставі статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» (додаток 4). В/ч НОМЕР_2 вважає, що державним виконавцем неправильно визначено розмір виконавчого збору, оскільки спірні відносини, які розглядались у справі № 420/26293/25 мають всі ознаки майнового спору.
Ухвалою суду від 06.04.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено по справі судове засідання на 24.04.2026 об 14:00 год. Відповідача зобов`язано у строк для подання відзиву надати до суду в якості доказів засвідчені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначає, що старшим державним виконавцем при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 80529807 від 18.03.2026 додержані всі вимоги Закону України «Про виконавче провадження», оскільки резолютивна частина рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 у справі № 420/26293/25 не передбачає стягнення конкретної суми з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , а тому рішення суду не може вважатися майновим.
В судове засідання 24.04.2026 сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду згідно з правилами, установленими статтею 268 КАС України.
Згідно із частиною 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Розглянувши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд встановив наступне: рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 року у справі №420/26293/25, яке набрало законної сили 13.02.2026 року, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 роки без індексації грошового забезпечення із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) місяць останнього збільшення тарифної ставки (посадового окладу) січень 2008 року. Зобов`язано НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2016, 2017 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення, із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) місяць останнього збільшення тарифної ставки (посадового окладу) січень 2008 року. Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за період з 2018 по 2022, 2024 роки, одноразової допомоги при звільнені, грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткових відпусток без включення індексації грошового забезпечення у розмірі 4034,58 грн. в місяць із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078. Зобов`язано НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за період з 2018 по 2022, 2024 роки, одноразову допомогу при звільнені, грошову компенсацію за невикористані дні основної та додаткових відпусток з включенням індексації грошового забезпечення у розмірі 4034,58 грн. в місяць із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
18 березня 2026 року постановою старшого державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Тирновим Максимом Вікторовичем відкрито виконавче провадження ВП № 80529587 з виконання виконавчого листа № 420/26293/25 виданого 05.03.2026 Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за період з 2018 по 2022, 2024 роки, одноразову допомогу при звільнені, грошову компенсацію за невикористані дні основної та додаткових відпусток з включенням індексації грошового забезпечення у розмірі 4034,58 грн. в місяць із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Постановою відповідача від 18 березня 2026 року ВП № 80529587 за примусове виконання рішення немайнового характеру постановлено стягнути з боржника в/ч НОМЕР_2 виконавчий збір у розмірі 34 588,00 гривень на підставі статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».
На думку позивача постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 34588,00 грн. у виконавчому провадженні ВП № 80529587 є протиправною з огляду на те, що державним виконавцем не правильно визначено розмір виконавчого збору, а саме як за вимогу немайнового характеру, що і зумовило останнього звернутись до суду з даним позовом.
Спірні правовідносини врегульовані Законом № 1404-VIII, який містить окремий розділ VIII «Виконання рішень немайнового характеру».
Так статтею 63 розділу VIII Закону № 1404-VIII встановлений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
Хоча Закон № 1404-VIII не містить чіткого визначення поняття «рішення немайнового характеру», проте за змістом статті 63 таким рішенням є рішення, за яким боржник зобов`язаний, зокрема, особисто вчинити певні дії.
Судом встановлено що згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 року у справі №420/26293/25, яке набрало законної сили 13.02.2026 року, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 роки без індексації грошового забезпечення із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) місяць останнього збільшення тарифної ставки (посадового окладу) січень 2008 року. Зобов`язано НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2016, 2017 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення, із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) місяць останнього збільшення тарифної ставки (посадового окладу) січень 2008 року. Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за період з 2018 по 2022, 2024 роки, одноразової допомоги при звільнені, грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткових відпусток без включення індексації грошового забезпечення у розмірі 4034,58 грн. в місяць із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078. Зобов`язано НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за період з 2018 по 2022, 2024 роки, одноразову допомогу при звільнені, грошову компенсацію за невикористані дні основної та додаткових відпусток з включенням індексації грошового забезпечення у розмірі 4034,58 грн. в місяць із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
При цьому, а ні мотивувальна частина, а ні резолютивна частина зазначеного судового рішення не містять чітких сум грошової допомоги на оздоровлення за період з 2018 по 2022, 2024 роки, одноразової допомоги при звільнені, грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткових відпусток з включенням індексації грошового забезпечення у розмірі 4034,58 грн. в місяць із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
На примусовому виконанні Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої службиБілгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавчий лист за рішенням, яке не містить конкретної суми, яку боржник був би зобов`язаний нарахувати та виплатити стягувачу.
Отже, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 року у справі № 420/5013/25 має усі ознаки рішення немайнового характеру, а той факт, що внаслідок виконання рішення була визначена сума боргу, не свідчить про те, що вказане судове рішення є рішенням майнового характеру.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору містить суму виконавчого збору, яка обрахована за правилами ч.3 ст.27 Закону № 1404-VIII, ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік», зокрема чотири мінімальні розміри заробітної плати 8647х4 (34588 грн.), що здійснено державним виконавцем у повній відповідності до вимог чинного законодавства та без порушень прав позивача.
Верховний Суд, у постанові від 28.04.2020 р. у справі № 480/3452/19 зазначив, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Суд також зауважив, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.
Таким чином, оскільки у виконавчому документі не була визначена сума перерахованого грошового забезпечення, а відповідно до імперативних приписів ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про стягнення виконавчого збору виноситься державним виконавцем одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що рішення, яке підлягало виконанню, мало ознаки немайнового характеру.
У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.
В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.
В той же час, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п.36, від 1 липня 2003 року).
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі Голдер проти Сполученого Королівства, згідно з якою саме небезпідставність доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.
Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести «небезпідставність» своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.
Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.
Судові витрати розподілити відповідно до ст.139 КАС України.
Керуючись ст.139, 242-246, 272, 287 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Відмовити у повному обсязі в задоволенні адміністративного позову Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби в Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Миколаївська, 30, м. Білгород-Дністровський, Білгород-Дністровський, р-н, Одеська обл., 67701, код ЄДРПОУ 34890175) про визнання протиправною та скасування постанови.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.272 КАС України.
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його підписання.

Суддя Д.К.Василяка

.