ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2026 року	справа № 380/8988/26	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Обставини справи.
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо перерахунку розміру грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 01.01.2026 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 01.01.2026 (3328,00 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови KM України від 30.08.2017 № 704 та оформити до ГУ ПФУ у Львівській області довідки з оновленими даними про розмір грошового забезпечення за посадою, відповідною до посади «старший офіцер відділення пропаганди авіаційного корпусу», на день звільнення у відставку, станом на 01.01.2026, відповідно до вимог статей 43, 63 Закону № 2262-ХП, статті 9 Закону № 2011-ХІІ та пункту 4 Постанови №704 із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2026 (3328,00 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністра Оборони України від 07.06.2018 р. №260, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також надбавки за особливості проходження служби в мінімальному розмірі - 65% та премії у середніх відсоткових розмірах, визначених від отриманих розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, перерахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом України на 01.01.2026 p., що фактично виплачені за відповідною посадою у державному органі МО України за січень 2026 року, для проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2026;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахувати розмір грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 01.01.2026 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 01.01.2026 (3328,00 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови KM України від 30.08.2017 № 704 та оформити до ГУ ПФУ у Львівській області довідку з оновленими даними про розмір грошового забезпечення за посадою, відповідною до посади «старший офіцер відділення пропаганди авіаційного корпусу», на день звільнення у запас, станом на 01.01.2026, згідно з вимогами статей 43, 63 Закону № 2262-ХІІ, статті 9 Закону № 2011-ХІІ та пункту 4 Постанови №704 із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2026 (3328,00 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністра Оборони України від 07.06.2018 р. №260, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також надбавки за особливості проходження служби в мінімальному розмірі - 65% та премії у середніх відсоткових розмірах, визначених від отриманих розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, перерахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом України на 01.01.2026 p., що фактично виплачені за відповідною посадою у державному органі МО України за січень 2026 року, для проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2026;
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що він є військовим пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену і обчислену відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.
У зв`язку зі щорічним зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» станом на 01 січня 2026 року встановлено у розмірі 3328,00 грн, у нього виникли правові підстави для перерахунку пенсії. Позивач вказує, що судовими рішеннями, які набрали законної сили (зокрема постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18) відновлено дію первинної редакції пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Ця норма вимагає обчислювати посадовий оклад та оклад за військовим званням шляхом множення актуального прожиткового мінімуму (станом на 1 січня відповідного року) на відповідні тарифні коефіцієнти.
Крім того, позивач акцентує увагу суду на тому, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі № 320/29450/24 (залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанції від 18.06.2025) визнано протиправним та нечинним пункт 2 урядової Постанови від 12.05.2023 № 481, якою Кабінет Міністрів України намагався штучно обмежити цей розрахунок фіксованою базою в 1762 грн. Більше того, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 17.02.2026 у справі № 520/5814/24 остаточно підтвердила обов`язок застосування для розрахунку окладів повного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на відповідний рік.
З метою реалізації права на пенсійне забезпечення, позивач 20.02.2026 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із відповідною заявою (інформаційним запитом) про виготовлення та скерування до пенсійного органу оновленої довідки станом на 01.01.2026. При цьому позивач просив включити туди не лише оновлені розміри окладів, але й щомісячні додаткові види грошового забезпечення: надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% та щомісячну премію у розмірі не менше 390% згідно з вимогами Окремого доручення Міністра оборони України № 38/уд від 04.01.2026.
Проте відповідач листом від 25.03.2026 за № 1159/12/5035 відмовив у виготовленні такої довідки. У наданій відповіді відповідач назвав вимоги позивача безпідставними та послався на те, що Кабінет Міністрів України не приймав жодних нових рішень про перерахунок пенсій чи підвищення грошового забезпечення військовослужбовців у 2026 році. Позивач вважає таку відмову та бездіяльність територіального центру комплектування відверто протиправною, необґрунтованою та такою, що грубо порушує його конституційні соціальні права та ігнорує обов`язкові правові висновки Верховного Суду.
Ухвалою від 11 травня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
01 червня 2026 року через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від уповноваженого представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (зареєстрований за вх. № П/380/9076/26), у якому ІНФОРМАЦІЯ_3 просить повністю відмовити в задоволенні позову, вважаючи його безпідставним.
Свою правову позицію відповідач аргументує тим, що перерахунок раніше призначених військових пенсій проводиться виключно на умовах, у порядку та розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України, та виключно за умови надходження від головних управлінь Пенсійного фонду України відповідних списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (що чітко регламентовано Порядком № 45). Оскільки Уряд рішень про перерахунок пенсій у 2026 році не приймав, а діючим військовослужбовцям посадові оклади продовжують обчислюватися виходячи з фіксовано-розрахункової величини 1762 грн, відповідач наполягає, що законні підстави для самостійного формування довідки за індивідуальним зверненням позивача об`єктивно відсутні.
Щодо вимог позивача про обов`язкове включення до довідки додаткових видів грошового забезпечення (зокрема надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% та премії у розмірі 390%), відповідач вказує, що Окремі доручення Міністра оборони України є виключно внутрішніми, відомчими розпорядчими документами тимчасового характеру. 
За твердженням ТЦК та СП, ці доручення регулюють порядок виплати грошового забезпечення діючих військовослужбовців виключно у період дії воєнного стану, залежать від наявного фонду грошового забезпечення і жодним чином не можуть поширюватися на колишніх військовослужбовців (пенсіонерів) чи слугувати самостійною підставою для перерахунку їхньої пенсії. Крім того, відповідач вважає позовні вимоги в частині визначення судом конкретних відсотків надбавок і премій передчасними та такими, що спрямовані на захист прав, які ще не були порушені, оскільки сама довідка станом на 01.01.2026 відповідачем ще не виготовлялася і розмір її складових не визначався.
Всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши наявні письмові докази в їх логічній сукупності та взаємозв`язку, проаналізувавши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, та норми матеріального права, що безпосередньо регулюють спірні публічно-правові відносини, суд
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 є військовим пенсіонером Міністерства оборони України. Позивач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, яка була йому призначена та обчислена відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.
З наявних у справі доказів встановлено, що позивач звільнений з військової служби у відставку з посади «старший офіцер відділення пропаганди авіаційного корпусу», якій, згідно з чинним нормативним регулюванням та тарифною сіткою, відповідає 26 тарифний розряд.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» від 03.12.2025 № 4695-IX імперативно встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2026 року становить 3328,00 грн. Таким чином, порівняно з попередніми роками, відбулося об`єктивне законодавче зростання базового державного соціального стандарту, який використовується як розрахункова величина для визначення нормативних розмірів посадових окладів.
З метою реалізації свого права на проведення подальшого перерахунку основного розміру пенсії, 20 лютого 2026 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із письмовою заявою, оформленою як інформаційний запит в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації».
У вказаному зверненні позивач просив уповноважений орган підготувати та безпосередньо направити до ГУ ПФУ у Львівській області оновлену довідку про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2026 року у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону № 2262-ХІІ. При цьому заявник обґрунтовано наголошував на необхідності застосування при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням зміненого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3328,00 грн) із застосуванням тарифного коефіцієнта для 26 тарифного розряду.
Крім того, позивач окремо вимагав обов`язкового відображення у такій довідці додаткових видів грошового забезпечення, а саме: надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% та щомісячної премії у розмірі не менше 390%, безпосередньо посилаючись на положення Окремого доручення Міністра оборони України від 04.01.2026 № 38/уд, яким встановлено відповідні виплати для діючих військовослужбовців у 2026 році.
За результатами розгляду вказаного звернення, листом від 25 березня 2026 року за № 1159/12/5035 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив позивача про відмову у задоволенні його вимог та у виготовленні запитуваної оновленої довідки.
Свою позицію відповідач мотивував тим, що Кабінет Міністрів України у встановленому законом порядку не приймав жодних нових нормативно-правових актів про підвищення грошового забезпечення військовослужбовців чи безпосередньо про масовий перерахунок пенсій у 2026 році. Відповідач також зазначив, що відповідні списки від органів Пенсійного фонду України для проведення перерахунку до ТЦК та СП не надходили, а оформлення таких довідок виключно за індивідуальним бажанням (заявами) пенсіонерів нормами чинного законодавства (зокрема, механізмом Порядку № 45) не передбачено.
Додатково у своїй письмовій відмові зауважив, що в системі Міністерства оборони України посадові оклади та оклади за військове звання продовжують розраховуватися виходячи з фіксованої розрахункової величини у розмірі 1762 грн (прожитковий мінімум станом на 01.01.2018), а тому вимагати розрахунку з іншої суми є безпідставно. Щодо додаткових видів забезпечення (надбавок та премій) відповідач наголосив, що Окремі доручення Міністра оборони України є суто внутрішніми розпорядчими документами, які регулюють виплати виключно діючим військовослужбовцям і не стосуються колишніх військовослужбовців (пенсіонерів), а відтак не впливають на порядок визначення їхнього грошового забезпечення.
Не погоджуючись із вказаною відмовою, вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиготовлення та ненадання оновленої довідки протиправною та такою, що створює штучні перешкоди для отримання пенсії у належному та законному розмірі, ОСОБА_1 звернувся за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів до адміністративного суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Цей засадничий принцип покладає на суб`єктів владних повноважень обов`язок суворого дотримання законності та унеможливлює свавільне обмеження прав громадян підзаконними нормативно-правовими актами.
Частиною п`ятою статті 17 Основного Закону визначено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. 
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості. Суд наголошує, що військова служба пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни та професійної придатності, що об`єктивно зумовлює потребу в додаткових, посилених гарантіях соціального захисту з боку держави.
Спеціальним законом, який комплексно регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, звільнених з військової служби, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Згідно з приписами частини третьої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.
Правовою основою для здійснення подальшої актуалізації призначених виплат є частина четверта статті 63 Закону № 2262-ХІІ, якою передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. 
Делегувавши Уряду відповідні повноваження, законодавець визначив, що саме Кабінет Міністрів України встановлює розміри грошового забезпечення. Реалізуючи вказані повноваження, Кабінет Міністрів України 30.08.2017 прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704). 
Пунктом 4 Постанови № 704 у її первинній редакції встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Суд звертає увагу, що запровадження такого динамічного показника як актуальний прожитковий мінімум мало на меті створити дієвий механізм захисту грошового забезпечення військовослужбовців від інфляційних процесів та уникнути необхідності ручного коригування окладів. 
Надалі правове регулювання, визначене пунктом 4 Постанови № 704, неодноразово зазнавало безпідставних звужень шляхом прийняття нових підзаконних актів:
Спочатку, пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 розрахункову базу зафіксувати на рівні прожиткового мінімуму станом на 1 січня 2018 року (1762,00 грн).
У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 (пункт 2) Уряд вкотре вніс аналогічні зміни, імперативно вказавши розраховувати оклади виходячи з тієї ж фіксованої сталої величини у розмірі 1762 гривні.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 було скасовано пункт 6 Постанови КМУ № 103.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі № 320/29450/24, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025, визнано протиправним та нечинним пункт 2 Постанови КМУ № 481.
Відповідно до частини другої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Відтак, факт скасування судами зазначених змін повернув до правового поля та відновив дію первинної редакції пункту 4 Постанови № 704. Це означає, що єдиною базою (розрахунковою величиною) для визначення нормативних розмірів окладів військовослужбовців є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом саме на 1 січня відповідного календарного року (поточного року, за який здійснюється розрахунок), а не штучно зафіксовані показники минулих років.
Щодо визначення розрахункової величини прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2026 року
Надаючи оцінку ключовому запереченню відповідача про те, що в системі Міністерства оборони України посадові оклади діючих військовослужбовців нібито продовжують обчислюватися з базової суми 1762,00 грн через чинність окремих урядових нормативних актів (зокрема Постанови № 481) та відсутність додаткових бюджетних асигнувань, суд зазначає, що такі доводи є юридично неспроможними та повністю спростовуються актуальною, обов`язковою правовою позицією суду касаційної інстанції.
Так, у постанові від 17 лютого 2026 року у справі № 520/5814/24 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду здійснив детальний, системний аналіз правової природи урядових обмежень та остаточно врегулював питання визначення належної розрахункової величини для обчислення окладів військовослужбовців.
З метою формування єдиної та передбачуваної правозастосовчої практики Судова палата Верховного Суду у вказаному рішенні відступила від раніше висловлених висновків (зокрема, викладених у постановах Верховного Суду від 20.10.2025 у справі № 600/3516/24-а та від 22.10.2025 у справі № 420/3824/25) та сформулювала новий правовий висновок.
Суд касаційної інстанції наголосив, що з огляду на закріплені в частині третій статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України засадничі принципи пріоритетності законів над підзаконними актами, норми підзаконних актів Уряду (зокрема Постанови КМУ № 481) в частині, що суперечать нормативно-правовому акту вищої юридичної сили - закону про Державний бюджет України на відповідний рік, не підлягають застосуванню як дефектні та такі, що протиправно звужують гарантовані державою соціальні права громадян.
Верховний Суд констатував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи були вони формально чинними на момент розгляду справи або виникнення спірних правовідносин. Суд не вправі застосовувати дефектний підзаконний акт безвідносно до факту чи часу його офіційного скасування, якщо він входить у пряму та очевидну суперечність із базовим державним соціальним стандартом - прожитковим мінімумом для працездатних осіб, який щороку затверджується Верховною Радою України як єдиним законодавчим органом.
Заміна Урядом у пункті 4 Постанови КМУ № 704 державного соціального стандарту на сталу (фіксовану) величину у розмірі 1762,00 грн не лише суттєво і безпідставно зменшує розміри окладів, а й повністю нівелює саму сутність захищеності грошового забезпечення військовослужбовців від негативних економічних факторів та інфляційних процесів. Такий підхід прямо суперечить вимогам статті 17 та статті 46 Конституції України, які гарантують належний соціальний захист військовослужбовців.
З огляду на це, Верховний Суд у складі Судової палати КАС чітко визначив, що пункт 4 Постанови КМУ № 704 підлягає застосуванню у спірних правовідносинах виключно у первинній (оригінальній) редакції, яка передбачає обчислення розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
За приписами частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи викладене, посилання відповідача на обмеження розрахункової бази фіксованою сумою 1762,00 грн є абсолютно безпідставними та протиправними. Позивач має безумовне, гарантоване законом право на отримання оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, виходячи з актуального базового державного соціального стандарту, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» станом на 01 січня 2026 року, який становить 3328,00 грн.
Щодо тверджень відповідача про відсутність списків від Пенсійного фонду та окремого рішення Уряду
Суд також відхиляє доводи уповноваженого органу про те, що перерахунок неможливий через відсутність у 2026 році окремого рішення Кабінету Міністрів України про перерахунок пенсій та ненадходження від органів Пенсійного фонду відповідних списків.
За сталою та послідовною практикою Верховного Суду зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у поєднанні з відновленою дією первісної редакції Постанови № 704, є самостійним та достатнім юридичним фактом, який автоматично змінює нормативні розміри окладів військовослужбовців.
Процедурні положення Порядку проведення перерахунку пенсій, затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008 № 45 (зокрема, щодо механізму обміну списками між ПФУ та силовими відомствами), є лише підзаконним нормативно-правовим актом, який регламентує внутрішню процедуру взаємодії державних органів. Ці процедурні норми за жодних обставин не можуть обмежувати, скасовувати чи звужувати фундаментальне матеріальне право пенсіонера на перерахунок пенсії, безпосередньо гарантоване Законом № 2262-ХІІ.
Відсутність списків від територіальних управлінь ПФУ, так само як і неналежна організація обміну інформацією між державними установами, не звільняє відповідача (уповноважений орган) від прямого юридичного обов`язку видати відповідну довідку про розмір грошового забезпечення за безпосереднім індивідуальним зверненням (заявою) самої особи, чиї права порушуються. Держава не може посилатися на власні процедурні недоліки або відсутність фінансування як на виправдання для невиконання своїх соціальних зобов`язань перед громадянами.
Щодо додаткових видів грошового забезпечення (надбавки та премії) за Окремим дорученням Міністра оборони України № 38/уд
Надаючи правову оцінку позовним вимогам в частині зобов`язання відповідача зазначити у новій довідці конкретні, фіксовані розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення — зокрема, надбавки за особливості проходження служби на рівні 65% та щомісячної премії у розмірі 390%, із прямим посиланням на Окреме доручення Міністра оборони України від 04.01.2026 № 38/уд, суд виходить з такого.
Вказане питання правозастосування було предметом дослідження суду касаційної інстанції. У постанові від 17 лютого 2026 року у справі № 520/5814/24 Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надала оцінку правовій природі окремих доручень (рішень-телеграм) Міністра оборони України в контексті визначення підстав для перерахунку військових пенсій.
Суд касаційної інстанції чітко роз`яснив, що відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та положень Постанови № 704, виплата грошового забезпечення діючим (кадровим) військовослужбовцям, особливо в умовах дії правового режиму воєнного стану, може оперативно регулюватися та встановлюватися за окремим рішенням керівника відомства - Міністра оборони України.
Однак, таке Окреме доручення (у згаданій справі № 520/5814/24 досліджувалось доручення № 183/уд, повним правовим аналогом якого для 2026 року є доручення № 38/уд) є виключно відомчим, внутрішнім організаційно-розпорядчим документом. 
Воно носить тимчасовий характер, оскільки залежить від поточних бюджетних асигнувань (наявного фонду грошового забезпечення), не містить нормативно-правових приписів загального характеру та, відповідно, само по собі не породжує жодних самостійних правових підстав для автоматичного проведення перерахунку раніше призначених пенсій.
Верховний Суд наголосив, що вказані розпорядчі документи Міністра оборони України не є та не можуть прирівнюватися до рішень Кабінету Міністрів України про зміну розміру видів грошового забезпечення або про введення нових щомісячних додаткових видів виплат. А саме з прийняттям рішень Уряду закон прямо пов`язує виникнення безумовного обов`язку відповідача формувати нові довідки. 
Встановлені Міністром оборони у дорученнях конкретні, підвищені відсотки премій (як-от 390%) є механізмом стимулювання виключно діючих військовослужбовців, які безпосередньо проходять службу в екстремальних умовах сьогодення, і не можуть дзеркально та автоматично застосовуватися у фіксованому виді до колишніх військовослужбовців при перерахунку їхніх пенсій.
Разом з тим, суд звертає увагу на алгоритм, закладений у пункті 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008 № 45 (у тій редакції, що відновила свою дію після скасування у судовому порядку протиправних обмежень Постанови № 103). Згідно з цією нормою, інші щомісячні надбавки, доплати та премія для перерахунку пенсії враховуються у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію.
З огляду на зазначене правове регулювання, у ІНФОРМАЦІЯ_4 об`єктивно відсутній обов`язок включати до оновленої довідки позивача показники надбавок та премій безпосередньо у тих фіксованих відсотках, що прописані в Окремому дорученні № 38/уд (тобто рівно 65% та 390%).
Натомість, діючи у межах закону, відповідач зобов`язаний зазначити у довідці відомості про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премію, які обчислені з урахуванням нового, збільшеного посадового окладу (виведеного із бази 3328,00 грн), саме у середніх розмірах, що були фактично виплачені Міністерством оборони України за відповідною (аналогічною) штатною посадою «старший офіцер відділення пропаганди авіаційного корпусу» за січень 2026 року (тобто за той місяць, у якому об`єктивно виникло право на перерахунок).
З огляду на викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача видати довідку із застосуванням фіксованих відсоткових показників, вказаних в Окремому дорученні № 38/уд, є необґрунтованими, не ґрунтуються на положеннях Порядку № 45 та повному задоволенню не підлягають. Позов у цій частині підлягає відмові, що повністю відповідає правовому висновку та формулі задоволення позову, яка була застосована Судовою палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у прецедентній постанові від 17.02.2026 у справі № 520/5814/24. Порушене право позивача підлягає захисту саме шляхом зобов`язання надати довідку із зазначенням середніх розмірів фактично виплачених додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень покладеного на нього процесуального обов`язку доказування в частині правомірності відмови у застосуванні належного прожиткового мінімуму не виконав та законності своєї бездіяльності не довів.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
З огляду на встановлені обставини справи та наведені матеріальні і процесуальні норми права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Частиною третьою статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Проте, суд враховує, що предметом спору у даній справі є одна матеріально-правова вимога немайнового характеру (зобов`язання підготувати та видати оновлену довідку), яка судом по суті задоволена. 
Оскільки часткова відмова стосується лише алгоритму деталізації способів її обрахунку (зазначення середніх розмірів замість фіксованих відсотків), суд вважає за справедливе та співмірне стягнути на користь позивача повну суму фактично сплаченого ним судового збору у розмірі 1331,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
у х в а л и в :
1. Позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо перерахунку розміру грошового забезпечення за відповідною штатною посадою ОСОБА_1 станом на 01 січня 2026 року та щодо підготовки і надання до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) станом на 01 січня 2026 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2026 року (3328,00 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до Постанови № 704 для 26 тарифного розряду, відсоткової надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії, обчислених у середніх розмірах, що фактично виплачені Міністерством оборони України за відповідною (аналогічною) штатною посадою «старший офіцер відділення пропаганди авіаційного корпусу» за січень 2026 року, для проведення перерахунку основного розміру пенсії позивача з 01 лютого 2026 року.
4. В задоволенні інших вимог відмовити.
5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 01 липня 2026 року.
Суддя Коморний О.І.