Справа № 161/3772/26  Провадження №33/802/479/26 	Головуючий у 1 інстанції:Ковтуненко В. В. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року         місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
судді - Гапончука В.В.,
за участю 
захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – Кушнірука А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Кушнірука Анатолія Валерійовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, місце роботи невідоме, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.04.2026 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, і піддано його адміністративному стягненню в вигляді накладення адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 17000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665,60 гривень.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 12.02.2026 року, о 22.59 годині по вулиці Сонячній, в селі Підгайці, керував транспортним засобом – «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився з використанням спеціального технічного засобу – ALCOTEST DRAGER 6820. Згідно чеку алкотестера, ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, вміст алкоголю в крові становив 0,69 проміле, чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.37-38).
Не погоджуючись із постановою судді захисник подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою з огляду на істотні порушення процесуального права, неповноту дослідження доказів та недотримання стандарту доведення вини «поза розумним сумнівом».
Вказує на те, що розгляд справи було проведено у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, хоча його довірителем було подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом було відхилено, чим було порушено право на захист. Окрім цього захиснику не було надано можливості ознайомитися з матеріалами справи та отримати їх копії до початку судового розгляду.
Сторона захисту звертає увагу апеляційного суду на те, що місцевий суд не перевірив та не відобразив у постанові: чи керував транспортним засобом ОСОБА_1 , чи вправі були поліцейські спиняти транспортний засіб без відповідних правових підстав; чи має прилад ALCOTEST DRAGER 6820 чинний сертифікат метрологічної повірки; чи дотримано встановленої процедури огляду (відеофіксація, роз`яснення прав, двократне вимірювання з інтервалом); чи відповідає роздрукований чек вимогам до документування результатів огляду; чи узгоджується зміст відеозапису з боді-камер з описом обставин у протоколі; чи погоджується з результатами огляду ОСОБА_1 та чи пропонувалося пройти повторний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.
Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження вказує на те, що розгляд справи відбувся у їх відсутності, копія постанови від 16.04.2026 року була надіслана до його електронного кабінету 02.05.2026 року, а тому просить визнати причини пропуску поважними та поновити його.
Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.04.2026 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.43-45). 
В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи не з`явився, клопотань про перенесення розгляду справи не подавав. Захисник не заперечував щодо продовження слухання справи у відсутності його довірителя. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.268 КпАП України.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника, який підтримав останню з мотивів, викладених в ній, та просив її задовольнити, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст.294 КпАП України скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено за заявою особи, яка має право оскаржити постанову.
Згідно до ч.1 ст.268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи те, що справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 розглянуто 16.04.2024 року за його відсутності приходжу до висновку про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки такий строк пропущено з поважних причин.
Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.
Судом вжито всіх заходів, передбачених КпАП України, для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КпАП України.
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №590004 від 13.02.2026 року щодо  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.1); 
-роздруківкою приладу ALKOTEST DRAGER 6820 № 1895 від 12.02.2026 року доводиться, що  ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння; результат тесту – 0,69 проміле (а.с.2);
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції щодо  ОСОБА_1 (а.с.3); 
-актом огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 (а.с.4);
-рапортом поліцейського СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області Кузьми М. від 13.02.2026 року (а.с.5); 
-рапортом інспектора СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області Хазанюка І. від 13.02.2026 року (а.с.6); 
-відеозаписом із нагрудної камери поліцейського (а.с.8).
Згідно довідки від 13.02.2026 року, складеної поліцейським СРПП Луцького РУП ГУНП у Волинській області Кузьми М., вбачається, що відповідно до бази даних ІКС «ІПНП» ОСОБА_1 не має повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КпАП України, останній отримав посвідчення водія на право керування транспортним засобом НОМЕР_2 від 21.10.2022 року (категорія В) (а.с.7).
Долучені до матеріалів адміністративної справи відеозаписи підтверджують винуватість ОСОБА_1  в сукупності з іншими дослідженими судом доказами. Підстав вважати дії поліцейських незаконними, а зібрані у ході досудової підготовки матеріалів докази недопустимими немає. 
Апеляційний суд зазначає, що поліцейським дотримано вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року. 
Працівники поліції при пропозиції пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння та складенні адміністративних матеріалів діяли цілком у законний спосіб.
Щодо доводів апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, то вони є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи апеляційним судом, а також спростовуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, які були досліджені судом першої інстанції, на яких зафіксовано, зокрема, що ОСОБА_1 визнавав, що перебував в стані алкогольного сп`яніння та керував транспортним засобом.
Доводи апелянта щодо незаконної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Також судом береться до уваги відеозапис з нагрудних камер відеоспостереження поліцейських в частині фіксування подій, коли мама ОСОБА_1 виявляла бажання «домовитися» з працівниками поліції щодо не складання протоколу відносно її сина за ч.1 ст.130 КпАП України, про що працівники поліції повідомили про цей факт на лінію 102, що на думку суду свідчить про намір уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності. 
Посилання адвоката про наявність порушень в даній справі права на захист не є такими, що дають підстави для скасування судового рішення. Розгляд протоколу був призначений на 02.04.2026. За клопотанням сторони захисту судове засідання було відкладене на 16.04.2026. Разом з тим захисник повторно просив відкласти судове засідання за аналогічним проханням про ознайомлення з матеріалами справи. ОСОБА_2 також повторно подав документи про перебування на лікуванні з клопотанням про перенесення судового розгляду. Суд першої інстанції провів судове засідання, зазначивши, що вжив належних заходів для повідомлення ОСОБА_1 , а також враховуючи, що інтереси останнього представляв адвокат Кушнірук А.В. В суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 також не з`явився, при цьому будь яких поважних причин своєї неявки не представив. Разом з тим жодним чином не був позбавлений можливості надати свої пояснення суду, але уповноважив на такі процесуальнії дії захисника.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.
Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.
Апеляційний суд вважає, що усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, щодо незаконності судового рішення, а також наведені в ході розгляду справи апеляційним судом, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.
З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України. 
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, - 
П О С Т А Н О В И В:
Поновити захиснику Кушніруку Анатолію Валерійовичу в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2026 року щодо  ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу захисника Кушнірука Анатолія Валерійовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України, залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду        Гапончук В.В.