печерський районний суд міста києва
757/39433/16-ц
2-1320/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2026 року

Печерський районний суд м. Києва в складі: 
судді Єрмічової В. В.,
за участю секретаря судового засідання Косточки В. В., позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника позивачів адвоката Ткаченко Я. К., представника відповідача Роєнка Є. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про зобов`язання виконати умови договорів про виплату авторської винагороди за використання винаходів по патентах, 
УСТАНОВИВ: 
У серпні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ПАТ «Укртрансгаз» про визначення обсягів використання винаходів і розмірів авторської винагороди. У подальшому, в порядку ст. 31 ЦПК України, позовні вимоги були змінені, позивачі просили суд зобов`язати відповідача в тримісячний термін виконати зобов`язання за договорами про виплату авторської винагороди за використання винаходів по патентах України НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , укладеними між авторами винаходів і ПАТ «Укртрансгаз» (Дочірня компанія «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України») за всіма фактами використання винаходів за весь термін дії патентів, за якими не було виплачено авторську винагороду, а саме:
- скласти і затвердити акти використання винаходів за встановленою формою, за всіма фактами використання винаходів за весь термін дії патентів, які ще не були складені або з якими не були ознайомлені автори-позивачі;
- виконати розрахунки економічної вигоди, отриманої ПАТ «Укртрансгаз» (ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України») від використання винаходів, вираженої у формі, передбаченій договором (економічного ефекту, фактичного прибутку) і ознайомити з ними авторів-позивачів;
- провести розрахунок і нарахування авторської винагороди за використання винаходів за всіма фактами використання винаходів за весь термін дії патентів, за якими не було виплачено авторську винагороду (т. 1 а. с. 8-13, т. 2 а. с. 112-116).
В обґрунтування позову зазначено, що у період з 2001 року по 2008 рік, під час виконання робіт, які проводилися в інтересах ДК «Укртрансгаз», групою авторів, до числа яких входили позивачі, була розроблена технологія комплексного ремонту магістральних газопроводів, що перебувають під тиском. Надалі технологія увійшла в ряд нормативних документів України та стала стандартом виконання ремонтних робіт у відповідній галузі. В основу технології покладено принципово нові технічні рішення, визнані винаходами. Права на отримання патентів України на винаходи, що захищають дані технічні рішення, авторами на договірній основі були передані ДК «Укртрансгаз». У процесі розробки технічних рішень відповідальними службами ДК «Укртрансгаз» до ДП «Укрпатент» подавались заявки на винахід, одночасно з подачею заявок починалось використання запропонованого технічного рішення. Після проведення кваліфікаційної експертизи запропоновані технічні рішення патентним відомством України визнані винаходами, на які ДК «Укртрансгаз» отримала охоронні документи - патенти НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 . По кожному винаходу між авторами та ДК «Укртрансгаз» укладався договір про виплату винагороди за використання винаходу. Позивачам відомо, що відповідач використовує їх запатентовані винаходи без належного складання документів, передбачених договорами про виплату винагороди за використання винаходу, чим порушує договірні зобов`язання. З березня 2011 року складання актів за фактами використання винаходів, розрахунки економічного ефекту та виплата авторської винагороди практично повністю припинились, у зв`язку з чим відповідачу направлялись заяви про виконання умов договорів. Однак, дотепер ці пропозиції відповідач офіційно не відхилив, але і не виконав їх. Також позивачі в обґрунтування позовних вимог посилались на нормативний документ "Галузеві будівельні норми ГБН В.3.1-00013741-12: 2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації», що регламентує виконання ремонтних робіт на магістральних газопроводах України в частині використання винаходів авторів, до числа яких вони входять та вказували, що всі проведені відповідачем ремонтні роботи магістральних газопроводів повинні відповідати зазначеному нормативному документу, оскільки іншого нормативного документу не існувало. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є розробниками названого галузевого стандарту, який містить всю сукупність ознак винаходів за патентами, авторами яких є позивачі. Отже, проводити такі ремонтні роботи відповідач не може, не використавши запатентовані позивачами технології. Тому не актування відповідних використань винаходів є протиправною бездіяльністю відповідача. Посилаючись на ст. 11, 526 Цивільного кодексу України, ст. 35 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», позивачі наголошували на порушенні відповідачем прав винахідників та відповідно на законності та обґрунтованості позовних вимог.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 серпня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про визначення обсягів використання винаходів і розмірів авторської винагороди та призначено справу до судового розгляду.
Печерським районним судом м. Києва протокольною ухвалою від 19 вересня 2016 року задоволено клопотання представника відповідача та зобов`язано позивачів надати ПАТ «Укртрансгаз» належним чином посвідчені договори про виплату авторської винагороди за використання винаходів по патентах № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_14 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_15 , НОМЕР_12 , НОМЕР_16 на підставі яких позивачі підтверджують свої позовні вимоги. 
21 листопада 2016 року Печерський районний суд м. Києва протокольною ухвалою долучив до матеріалів справи надані позивачами копії договорів, укладених між позивачами і відповідачем про виплату авторської винагороди за використання винаходів по патентах № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_15 , НОМЕР_12 , НОМЕР_16 , НОМЕР_13 та документ про галузеві будівельні норми. Також судом взято до уваги пояснення сторін, що копію договору за патентом № НОМЕР_14 позивачі надати не можуть, так як в даний час всі екземпляри договору по даному патенту знаходяться на зберіганні у відповідача. Технічне рішення за патентом України № НОМЕР_14 було використано відповідачем не менш ніж один раз і, відповідно до договору, за нього було сплачено авторську винагороду. Перед виплатою всі екземпляри договору про виплату авторської винагороди за використання патенту № НОМЕР_14 були затребувані відповідачем для технічної обробки і повернуті авторам не були та представника відповідача Севрука В. О., що договори № 77930, № 81894 відсутні, у зв`язку з чим зазначені договори надати не має можливості. Суд зобов`язав представника відповідача надати договори № 77930, 81894 (т. 1 а. с. 90-93).
Протокольною ухвалою від 23 грудня 2016 року долучено до матеріалів справи надану представником відповідача Севруком В. О. копію договору в межах патенту № 77930 від 27 березня 2007 року та прийнято додаткові письмові пояснення останнього про відсутність договору № 81894 від 08 квітня 2008 року, укладеного між роботодавцем і творцем про винагороду; долучено до матеріалів справи уточнену позовну заяву позивачів, в частині уточнення назви відповідача та уточнення розмірів авторської винагороди та задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 , про оголошення у справі перерви у зв`язку із необхідністю долучити до матеріалів справи письмовий запит до ПАТ «Укртрансгазу» щодо даних по об`ємах використання патентів (т. 2 а. с. 117-119).
Протокольною ухвалою від 28 грудня 2016 року задоволено клопотання позивача та витребувано у ПАТ «Укртрансгаз» докази: копії актів виконання ремонту кранів і фланцевих з`єднань, виконаних відповідно до нормативного документу (далі мовою оригіналу) «Краны магистральных газопроводов. Устранение утечек газа через фланцевые соединения полиуретановым составом. Технологическая инструкция» (по патентах України № НОМЕР_1 і НОМЕР_2 на винаходи) за період з 15 червня 2004 року по теперішній час; копії актів виконання ремонту лінійної частини магістральних газопроводів за допомогою муфти КТП-10 відповідно до ГБН В.3.1-00013741-12: 2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації» (за патентом України № 76391 на винахід) за період з 09 червня 2011 року по теперішній час; копії актів виконання ремонту лінійної частини магістральних газопроводів за допомогою муфти КТП-20 відповідно до ГБН В.3.1-00013741-12: 2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації» (за патентом України № 77931 на винахід) за період з 09 червня 2011 року по теперішній час; копії актів виконання ремонту лінійної частини магістральних газопроводів за допомогою муфти КТП-21 відповідно до ГБН В.3.1-00013741-12: 2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації» (за патентом України № 81895 на винахід) за період з 09 червня 2011 року по теперішній час; копії актів виконання ремонту лінійної частини магістральних газопроводів за допомогою посиленої муфти КТП-5 згідно з ГБН В.3.1- 00013741-12: 2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації» (за патентом України № 76390 на винахід) за період з 09 червня 2011 року по теперішній час; копії актів виконання ремонту лінійної частини магістральних газопроводів за допомогою муфти КТП-24 відповідно до ГБН В.3.1- 00013741-12: 2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації» (за патентом України № 79417 на винахід) за період з 09 червня 2011 року по теперішній час; копії актів виконання ремонту лінійної частини магістральних газопроводів за допомогою муфти КТП-25 відповідно до ГБН В.3.1-00013741-12: 2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації» (за патентом України № 83789 на винахід) за період з 09 червня 2011 року по теперішній час; копії актів виконання ремонту лінійної частини магістральних газопроводів за допомогою муфти КТП-24 відповідно до ГБН В.3.1-00013741-12: 2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації» (за патентом України № 78963 на винахід) за період з 09 червня 2011 року по теперішній час; копії актів виконання ремонту лінійної частини магістральних газопроводів за допомогою муфти КТП-7 відповідно до ГБН В.3.1- 00013741-12: 2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації» (за патентом України № 75859 на винахід) за період з 09 червня 2011 року по теперішній час; копії актів виконання ремонту лінійної частини магістральних газопроводів за допомогою муфти КТП-24 відповідно до ГБН В.3.1-00013741-12: 2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації» (за патентом України № 78664 на винахід) за період з 09 червня 2011 року по теперішній час; копії актів виконання ремонту лінійної частини магістральних газопроводів, розміщених на балкових переходах (по патентах України № НОМЕР_3 і НОМЕР_4 на винахід) за період з 09 червня 2011 року по теперішній час (т. 2 а. с. 125-127).
Печерським районним судом м. Києва протокольною ухвалою від 13 січня 2017 року клопотання представника відповідача про оголошення у справі перерви задоволено у зв`язку з частковим виконанням протокольної ухвали від 28 грудня 2016 року в частині повідомлення, що муфти КТП-7, КТП-10, КТП-20, КТП-21, КТП-24, КТП-25 при виконанні ремонту лінійної частини магістральних газопроводів відповідно до ГБН В.3.1-00013741-12:2011 не використовувались та надано час для отримання відповіді щодо виконання ремонту кранів і фланцевих з`єднань та пред`явлення доказів в наступне судове засідання (т. 2 а. с. 136-138).
Печерський районний суд м. Києва протокольною ухвалою від 26 січня 2017 року задовольнив клопотання позивачів про долучення до справи в якості доказів документи, які підтверджують використання ПАТ «Укртрансгаз» запатентованих технологій, масове застосування технологій усунення витоків газу на фланцевих з`єднаннях та технологій ремонту з використання муфт КТР 7, КТР 20, КТР 21, КТР 24 у період з серпня 2015 по лютий 2016 року (т. 5 а. с. 28-31, т. 3. а. с. 1-246, т. 4 а. с. 1-250, т. 5 а. с. 1-24).
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 березня 2017 року письмове пояснення представника відповідача задоволено та додано до матеріалів справи (т. 5 а. с.134-138, т. 5 а. с. 128-129). У задоволенні клопотання представника відповідача: 1) зобов`язати позивачів надати письмові пояснення щодо наявності зв`язку між проведенням ремонту лінійної частини магістральних газопроводів за допомогою муфт КТП-7, КТП-20, КТП-21, КТП-24 з використанням винаходів; 2) зобов`язати позивачів надати письмові пояснення щодо наявності зв`язку між ГБН B.3.1-00013741-12:2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації» та використання винаходів (т. 5 а. с. 132-133) відмовлено. Клопотання представника відповідача про зобов`язання позивачів надати письмові пояснення щодо наявності зв`язку між інформацією, зазначеною в детермінаційному звіті та використання винаходів залишено без задоволення (т. 5 а. с. 130-131). Заяву-повідомлення позивачів про долучення до справи в якості доказів судових рішень, що підтверджують масове застосування технологій усунення витоків газу на фланцевих з`єднаннях та виписку з детермінаційного звіту проєкту спільного впровадження заходів з ресурсо- та енергозбереження в ДК «Укртрансгаз» задоволено та додано до матеріалів справи (т. 5. а. с. 47-126).
31 травня 2017 року протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва клопотання представника відповідача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «НПИП КИАТОН» (ЄДРПОУ: 24591164) та про зупинення провадження у справі залишено без задоволення (т. 5 а. с. 165-180). Клопотання позивачів про долучення до матеріалів справи копій рішень задоволено та долучено: рішення Печерського районного суду міста Києва в справі № 757/31495/15-ц від 22 грудня 2015 року, рішення Апеляційного суду міста Києва від 10 березня 2016 року, від 07 червня 2016 року, від 09 червня 2016 року, рішення Печерського районного суду міста Києва у справах № 757/29632/15-ц, № 757/23816/15-ц від 11 грудня 2015 року; Положення про організацію діяльності у сфері інтелектуальної власності в ДК «Укртрансгаз» 2005; письмові пояснення (т. 5 а .с. 181-227).
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 28 липня 2017 року у позові відмовлено у повному обсязі.
Не погодившись з рішенням Печерського районного суду міста Києва від 28 липня 2017 року 08 серпня 2017 року позивачі подали до суду апеляційну скаргу. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Не погодившись з рішенням першої та апеляційної інстанцій позивачі 04 грудня 2017 року подали касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, 07 грудня 2017 року було відкрито касаційне провадження.
Ухвалою від 01 серпня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду справу було призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року касаційну скаргу позивачів задоволено. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 жовтня 2019 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) визначено Козлова Р. Ю. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2019 року суддею Козловим Р. Ю. заявлено самовідвід від розгляду цивільної справи № 757/39433/16-ц з підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України.
При повторному автоматизованому розподілі судової справи між суддями від 31 жовтня 2019 року справа № 757/39433/16-ц розподілена на суддю Підпалого В. В. Суддею Печерського районного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року Підпалим В. В. винесено ухвалу, якою цивільну справу прийнято до провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (т. 6 а.с 149-152).
Протокольною ухвалою від 03 серпня 2021 року суд долучив до матеріалів справи письмові заперечення та заперечення про витребування доказів, подані представником відповідача. Клопотання представника позивачів адвоката Биструшкіна В. Ю. про витребування доказів у АТ «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1), ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» (03065, м. Київ, проспект Любомира Гузара, буд. 44), ТОВ «НПИП КИАТОН» (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 107), а саме: 1) перелік фактів виконання робіт на об`єктах ГТС України відповідно до нормативного документа (далі мовою оригіналу) «Краны магистральных газопроводов. Устранение утечек газа через фланцевые соединения полиуретановым составом Стык-Паз. Технологическая инструкция» за період з 17 травня 2001 по 03 серпня 2021 року; 2) перелік фактів виконання ремонту газопроводів з використанням муфт КТР-7, КТР-10, КTP-19, КТР-20, КТР-21, КТР-24, КТР-25 відповідно до ГБН В.3.1-00013741-12: 2011; Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації» за період з 13 лютого 2006 по 03 серпня 2021 року, - задоволено (т. 7 а .с. 1-4, т. 6, а. с. 170-171, т. 6, а. с. 241-254).
Протокольною ухвалою від 06 грудня 2022 року клопотання представника відповідача про витребування у ТОВ «НПИП КИАТОН» оригіналів письмових документів для огляду їх в судовому засіданні, а саме: Титульний лист Технологічного регламенту; Титульний лист Технологической инструкции; Титульний лист ГБН В.3.1-00012741-12:2011 з Передмовою; - Завдання № 10 від 16 липня 2013 року, № 26 від 10 червня 2014 року, № 5 від 11 вересня 2015 року, № 7 від 17 вересня 2015 року, № 19 від 10 листопада 2015 року, № 23 від 09 грудня 2015 року з актами прийому-передачі послуг, задоволено (т. 7 а. с. 234-236, т. 8 а. с. 4-6). Ухвала Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року (т. 8 а. с. 4-6).
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2023 року зафіксовано, що ОСОБА_1 надано для огляду в судовому засіданні оригінали документів, витребуваних ухвалою від 23 березня 2023 року. Підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 8 а. с. 8-12).
Розпорядженням Печерського районного суду м. Києва від 05 травня 2025 року № 220 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи призначено повторний автоматизований розподіл справи № 757/39433/16-ц, яким визначено головуючого суддю Єрмічову В. В.
У судовому засіданні позивачі та їх представник адвокат Ткаченко Я. К. підтримали викладені в позовній заяві (уточненій) обставини, просили взяти до уваги всі наявні у матеріалах справи докази, які підтверджують постійне масове використання відповідачем їх винаходів, які захищені патентами України та задовольнити позов у повному обсязі з урахуванням заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 17 березня 2026 року.
У судовому засіданні представник відповідача Роєнко Є. В. заперечував проти позову з підстав недоведеності. В ході розгляду справи представниками відповідача надавались письмові заперечення по суті спору та пояснення, в яких зазначалося, що на даний час відсутні будь-які факти невиконання зобов`язань перед позивачами за укладеними з ними договорами про виплату авторської винагороди, наполягав, що відповідач не вчинив жодного порушення умов договорів про використання винаходів та не використовував винаходів без відповідного оформлення акту про таке використання чи без складення економічного ефекту та виплати авторської винагороди позивачам тощо, а протилежне позивачами не доведено. Таким чином, позовні вимоги позивачів є необґрунтованими та незаконними, оскільки не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, тому не підлягають задоволенню. Представник відповідача Роєнко Є. В. подав письмові заперечення на заяву представника позивачів адвоката Ткаченко Я. К. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, просив відмовити у її задоволенні з огляду на те, що заявлені витрати на правничу допомогу адвоката є завищеними, тобто не співмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг та часом, витраченим адвокатом.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, виконавши висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Установлено, що в період з 2001 року по 2008 рік, під час виконання робіт, які проводилися в інтересах ДК «Укртрансгаз», групою авторів, до числа яких входили ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , була розроблена технологія комплексного ремонту магістральних газопроводів, що перебувають під тиском. Права на отримання патентів України на винаходи, що захищають дані технічні рішення, авторами на договірній основі були передані ДК «Укртрансгаз». В процесі розробки технічних рішень відповідальними службами ДК «Укртрансгаз» в ДП «Укрпатент» подавались заявки на винахід. Після проведення кваліфікаційної експертизи запропоновані технічні рішення патентним відомством України визнані винаходами та зареєстровані в Державному реєстрі патентів України на винаходи, на які ДК «Укртрансгаз» отримала охоронні документи - патенти, зареєстровані в Державному реєстрі патентів України на винаходи:
- патент України на винахід № НОМЕР_1 відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». Бюлетень «Промислова власність» № 6 від 15 червня 2004 року, заявка 2001053316 від 17 травня 2001 року, «Спосіб усунення витоків газу крізь фланцеві з`єднанням кранів газопроводів під час перекачування газу по газопроводу», творці: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
- патент України на винахід № НОМЕР_2 відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». Бюлетень «Промислова власність» № 8 від 15 серпня 2005 року, заявка 2002129745 від 06 грудня 2002 року, «Спосіб усунення витоків газу через фланцеві з`єднання газопроводів без припинення перекачування газу по газопроводу», творці: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
- патент України на винахід № НОМЕР_3 відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». Бюлетень «Промислова власність» № 4 від 25 лютого 2008 року, заявка № 20031211166 від 08 грудня 2003 року, «Спосіб ремонту ділянок газопроводів, розташованих на колонах балкових переходів, без припинення перекачування газу», творець: ОСОБА_3 ;
- патент України на винахід № НОМЕР_4 відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». Бюлетень «Промислова власність» № 4 від 25 лютого 2008 року, заявка № 20031211167 від 08 грудня 2003 року, «Спосіб ремонту ділянок газопроводів, розташованих на колонах балкових переходів, без припинення перекачування газу», творець: ОСОБА_3 ;
- патент України на винахід № НОМЕР_5 відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». Бюлетень «Промислова власність» № 5 від 15 травня 2006 року, заявка на винахід а2006 01463 від 13 лютого 2006 року, «Спосіб ремонту дефектної ділянки діючого трубопроводу», творці: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
- патент України на винахід № НОМЕР_6 відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». Бюлетень «Промислова власність» № 7 від 17 липня 2006 року, заявка № а 2006 02229 від 01 березня 2006 року, «Спосіб ремонту дефектних ділянок діючого газопроводу», творці: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
- патент України на винахід № НОМЕР_7 відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». Бюлетень «Промислова власність» № 7 від 17 липня 2006 року, заявка № а 2006 03259 від 27 березня 2006 року, «Спосіб ремонту дефектної ділянки діючого трубопроводу», творці: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
- патент України на винахід № НОМЕР_8 відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». Бюлетень «Промислова власність» № 1 від 15 січня 2007 року, заявка № а200611057 від 20 жовтня 2006 року, «Спосіб ремонту дефектної ділянки трубопроводу, що знаходиться під тиском», творці: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
- патент України на винахід № НОМЕР_9 відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». Бюлетень «Промислова власність» № 4 від 10 квітня 2007 року, заявка № а200608668 від 02 серпня 2006 року, «Спосіб ремонту протяжних ділянок діючих трубопроводів», творці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
- патент України на винахід № НОМЕР_10 відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». Бюлетень «Промислова власність» № 5 від 25 квітня 2007 року, заявка на винахід № а200701592 від 15 лютого 2007 року, «Спосіб підвищення категорії протяжної лінійної ділянки діючого трубопроводу (варіанти)», творці: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; 
- патент України на винахід № НОМЕР_11 відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». Бюлетень «Промислова власність» № 8 від 11 червня 2007 року, заявка на винахід № а200613900 від 27 грудня 2006 року, «Спосіб ремонту протяжної лінійної ділянки діючого трубопроводу», творці: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
- патент України на винахід № НОМЕР_12 відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». Бюлетень «Промислова власність» № 3 від 11 лютого 2008 року, заявка на винахід а200713975 від 12 грудня 2007 року, «Спосіб ремонту трубопроводу в умовах експлуатації», творці: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
- патент України на винахід № НОМЕР_13 відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». Бюлетень «Промислова власність» № 15 від 11 серпня 2008 року, заявка на винахід № а200806461 від 14 травня 2008 року, «Спосіб поновлення несучої здатності лінійних та вигнутих ділянок діючого трубопроводу (варіанти)», творці: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Згідно з описами до патентів на винаходи, які видані відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», винаходи відносяться до техніки ремонту кранів газопроводів, здебільшого магістральних газопроводів, магістральних газопроводів високого тиску та магістральних газопроводів великого діаметра. Описи до вищевказаних патентів на винаходи містять інформацію та схеми щодо способів ремонту магістральних трубопроводів.
Правонаступником майнових і немайнових прав та обов`язків Дочірньої компанії «Укртрансгаз» є Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» (розпорядження Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію дочірніх компаній Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 13 червня 2012 року № 360-р, наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України «Про реорганізацію Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 18 липня 2012 № 530), яке в подальшому змінило організаційно-правову форму на Акціонерне товариство «Укртрансгаз».
Установлено, що протягом липня 2003 року по жовтень 2011 року між сторонами укладалися договори про виплату винагороди за використання винаходів разом з додатковими угодами до них, а також договори між співавторами, умовою нарахування і виплати авторської винагороди визначено використання об`єктів права інтелектуальної власності.
25 червня 2008 року укладено договір між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відповідачем про виплату винагороди за використання винаходу № 83789.
Згідно з п. 1.1. предметом договору є виплата винагороди за використання у ДК «Укртрансгаз» та її філіях відповідного винаходу згідно патенту України № НОМЕР_13 .
Відповідно до розділу 2 пункт 2.3 частина 1) договору патентовласник зобов`язується видати творцям винагороду ОПІВ у випадках при використанні ОПІВ у власному виробництві та/або продажу ліцензії в межах України за такими умовами: а) види винагороди: періодична винагорода; б) розмір винагороди: 20% від фактичного економічного ефекту (прибутку), визначеного згідно Методичних рекомендацій «Визначення прибутку від використання об`єктів промислової власності» Державного патентного відомства України, затверджених Департаментом України від 26 серпня 1998 року № 80 та «Методичних положень визначення економічного ефекту від упровадження нової техніки та оцінення ефективності капітальних вкладень у транспортування газу», затверджених і введених в дію наказом ДУ «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» від 26 червня 2006 року № 238; в) порядок виплати винагороди: періодична винагорода сплачується протягом строку дії (виключних) майнових прав; г) строки виплати винагороди: періодична - не пізніше трьох місяців по завершенню періоду, за який сплачується винагорода.
Згідно з розділом 2 пункт 2.3 частина 2) договору, при реалізації (у тому числі в зарубіжних країнах) при продажу ліцензії (патентної чи безпатентної), за такими умовами: а) види винагороди: періодична винагорода; б) розмір винагороди: періодична 20% доходу, одержаного патентовласником від такої діяльності. 
Сторони дійшли згоди, що виплата проводиться на підставі наступних документів: копії патенту на винахід; акту про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу; довідки про об`єм використання винаходу; затвердженого ДК «Укртрансгаз» розрахунку економічного ефекту (прибутку) від використання винаходу; угоди між винахідниками про розподіл авторської винагороди; даного договору про виплату винагороди за використання винаходу; наказу керівника ДК «Укртрансгаз» або філії, яка впроваджує винахід, про виплату винагороди.
Згідно з п. 5.1. договору творці мають право ознайомитись з розрахунком суми винагороди і матеріалами, використаними при цих розрахунках.
20 червня 2011 року укладено додаткову угоду № 1 до договору від 25 червня 2008 року щодо зменшення розміру авторської винагороди з 20% від фактичного (економічного) ефекту на 15%, 17 червня 2008 року укладено договір між співавторами про вклад у створення об`єкта права інтелектуальної власності та розподіл винагороди (т. 1 а. с. 70-77).
06 жовтня 2004 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відповідачем було укладено договір про виплату винагороди за використання винаходу. Предмет договору - виплата винагороди за використання у ДК «Укртрансгаз» та філіях винаходу, що охороняється патентом України № НОМЕР_1 . 
Згідно з п. 2.1. договору патентовласник зобов`язується здійснювати виплату винагороди, передбаченої у розділі 3 даного договору та інформувати авторів про використання винаходу. Відповідно до п. 3.1. патентовласник (відповідач) зобов`язується виплачувати винахідникам винагороду за використання винаходу у власному виробництві патентовласника та /або філій ДК «Укртрансгаз». Таким використанням визнається застосування способу, що охороняється патентом № НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 3.2. договору винагорода за використання винаходу сплачується протягом строку дії патенту на винахід, не пізніше трьох місяців після закінчення кожних шести місяців використання винаходу. Розмір винагороди становить 15% від фактичного прибутку, одержаного патентовласником від використання винаходу за відповідний період, визначений розрахунком фактичного прибутку від використання винаходу.
Згідно з п. 3.3 договору винагорода за використання винаходу сплачується патентовласником або філією, де був використаний винахід, на підставі таких документів: копія патенту на винахід; даний договір; акт про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу; довідка про об`єм використання винаходу; розрахунок прибутку від використання винаходу; угода між винахідниками про розподіл винагороди; наказ керівника ДК «Укртрансгаз» або філії ДК «Укртрансгаз» про виплату винагороди.
17 травня 2001 року укладено угоду між авторами про розподіл авторської винагороди за використання винаходу (т. 2 а. с. 8).
02 липня 2003 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відповідачем укладено договір про виплату авторської винагороди за використання винаходу, предметом договору є використання винаходу за патентом № НОМЕР_2 та виплата авторської винагороди за використання винаходу в філіях ДК «Укртрансгаз»: УМГ «Київтрансгаз», УМГ «Харківтрансгаз», УМГ «Черкаситрансгаз».
Згідно з п. 2.5. договору ДК «Укртрансгаз» (філія, яка використовує винахід) виплачує авторську винагороду співавторам не пізніше трьох місяців після закінчення кожного етапу використання винаходу в розмірі 20% від фактичного прибутку (економії), або іншої вигоди, яка може бути одержана роботодавцем від впровадження винаходу, від продажу ліцензії або патенту.
Згідно п. 3.1. договору ДК «Укртрансгаз» (філія, яка використовує винахід) проводить виплату авторської винагороди винахідникам на основі документів: копія патенту на винахід; акт про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу; довідка про об`єм використання винаходу; розрахунок прибутку від використання винаходу; угода співавторів про розподіл винагороди за використання винаходу; наказ про виплату авторської винагороди.
10 травня 2006 року укладено додаткову угоду № 1 до договору від 02 липня 2003 року.
20 червня 2008 року між ОСОБА_3 та відповідачем було укладено договір про виплату винагороди за використання винаходу № 68310.
Відповідно до розділу 2 пункт 2.3 частина 1) договору патентовласник зобов`язується видати Творцям винагороду ОПІВ у випадках: при використанні ОПІВ у власному виробництві та/або продажу ліцензії в межах України за такими умовами: а) види винагороди: періодична винагорода; б) розмір винагороди: 15% від фактичного економічного ефекту (прибутку), визначеного згідно Методичних рекомендацій «Визначення прибутку від використання об`єктів промислової власності» Державного патентного відомства України, затверджених Департаментом України від 26 серпня 1998 року № 80 та «Методичних положень визначення економічного ефекту від упровадження нової техніки та оцінення ефективності капітальних вкладень у транспортування газу», затверджених і введених в дію Наказом ДУ «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» від 26 червня 2006 року № 238) в порядок виплати винагороди: періодична винагорода сплачується протягом строку дії (виключних) майнових прав; г) строки виплати винагороди: періодична - не пізніше трьох місяців по завершенню періоду, за який сплачується винагорода. 
Сторони дійшли згоди, що виплата авторської винагороди проводиться на підставі наступних документів: копії патенту на винахід; акту про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу; довідки про об`єм використання винаходу; затвердженого ДК «Укртрансгаз» розрахунку економічного ефекту (прибутку) від використання винаходу; угоди між винахідниками про розподіл авторської винагороди; даного договору про виплату винагороди за використання винаходу; наказу керівника ДК «Укртрансгаз» або філії, яка впроваджує винахід, про виплату винагороди. 
Згідно з п. 5.1. договору творці мають право ознайомитися з розрахунком суми винагороди і матеріалами, використаними при цих розрахунках. 
20 червня 2008 року укладено договір між співавторами про вклад у створення об`єкта права інтелектуальної власності та розподіл винагороди (т. 2 а. с. 81-82).
03 лютого 2004 року між ОСОБА_3 та відповідачем було укладено договір про виплату авторської винагороди за використання винаходу № 68311.
Відповідно до п. 2.5 договору ДК «Укртрансгаз» (філія, яка використовує винахід) виплачує авторську винагороду співавторам не пізніше 3-х місяців після закінчення кожного етапу використання винаходу в розмірі 20% від фактичного прибутку (економії) або іншої вигоди, яка може бути одержана роботодавцем від впровадження винаходу, від продажу ліцензії або патенту.
Згідно з п. 3.1. договору ДК «Укртрансгаз» (філія, яка використовує винахід) проводить виплату авторської винагороди винахідникам на основі документів: копія патенту на винахід; акт про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу; довідка про об`єм використання винаходу; розрахунок прибутку від використання винаходу; угода співавторів про розподіл винагороди за використання винаходу; наказ про виплату авторської винагороди.
10 травня 2006 року укладено додаткову угоду № 1 до договору від 03 лютого 2004 року.
27 березня 2007 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідачем було укладено договір № 76390 між роботодавцем і творцем про винагороду, згідно умов якого розмір авторської винагороди становить 20% від фактичного (економічного) ефекту. Строки виплати винагороди - періодична - не пізніше 3-х місяців по завершенню періоду, за який сплачується винагорода. 
Сторони дійшли згоди, що виплата проводиться на підставі наступних документів: копії патенту на винахід; акту про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу; довідки про об`єм використання винаходу; затвердженого ДК «Укртрансгаз» розрахунку економічного ефекту (прибутку) від використання винаходу; угоди між винахідниками про розподіл авторської винагороди; даного договору про виплату винагороди за використання винаходу; наказу керівника ДК «Укртрансгаз» або філії, яка впроваджує винахід, про виплату винагороди. 
Пунктом 5.1. договору передбачено, що творці мають право ознайомитися з розрахунком суми винагороди і матеріалами, використаними при цих розрахунках.
28 березня 2007 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідачем було укладено договір № 77931 між роботодавцем і творцем про винагороду, згідно умов якого розмір авторської винагороди становить 20% від фактичного (економічного) ефекту. Строки виплати винагороди - періодична - не пізніше 3-х місяців по завершенню періоду, за який сплачується винагорода. 
Сторони дійшли згоди, що виплата винагороди проводиться на підставі наступних документів: копії патенту на винахід; акту про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу; довідки про об`єм використання винаходу; затвердженого ДК «Укртрансгаз» розрахунку економічного ефекту (прибутку) від використання винаходу; угоди між винахідниками про розподіл авторської винагороди; даного договору про виплату винагороди за використання винаходу; наказу керівника ДК «Укртрансгаз» або філії, яка впроваджує винахід, про виплату винагороди. 
Згідно з п. 5.1. договору, творці мають право ознайомитися з розрахунком суми винагороди і матеріалами, використаними при цих розрахунках. Також укладено договір між співавторами про вклад у створення об`єкта права інтелектуальної власності та розподіл винагороди від 28 березня 2007 року (т. 2 а. с.33-34).
15 березня 2006 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідачем було укладено договір № 75859 між роботодавцем і творцем про винагороду. Сторони погодили, що розмір авторської винагороди становить 15% від фактичного (економічного) ефекту. Строки виплати винагороди - періодична - не пізніше 3-х місяців по завершенню періоду, за який сплачується винагорода. 
Сторони дійшли згоди, що виплата винагороди проводиться на підставі наступних документів: копії патенту на винахід; акту про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу; довідки про об`єм використання винаходу; затвердженого ДК «Укртрансгаз» розрахунку економічного ефекту (прибутку) від використання винаходу; угоди між винахідниками про розподіл авторської винагороди; даного договору про виплату винагороди за використання винаходу; наказу керівника ДК «Укртрансгаз» або філії, яка впроваджує винахід, про виплату винагороди. 
Відповідно до п. 5.1. договору творці мають право ознайомитися з розрахунком суми винагороди і матеріалами, використаними при цих розрахунках.
20 червня 2011 року укладено додаткову угоду № 1 до договору від 15 березня 2006 року.
22 травня 2006 року укладено договір між співавторами про вклад у створення об`єкта права інтелектуальної власності та розподіл винагороди (т. 2 а. с. 19-20).
14 липня 2006 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідачем було укладено договір № 76391 між роботодавцем і творцем про винагороду. Сторони погодили, що розмір авторської винагороди становить 15% від фактичного (економічного) ефекту. Строки виплати винагороди - періодична - не пізніше 3-х місяців по завершенню періоду, за який сплачується винагорода. 
Сторони дійшли згоди, що виплата винагороди проводиться на підставі наступних документів: копії патенту на винахід; акту про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу; довідки про об`єм використання винаходу; затвердженого ДК «Укртрансгаз» розрахунку економічного ефекту (прибутку) від використання винаходу; угоди між винахідниками про розподіл авторської винагороди; даного договору про виплату винагороди за використання винаходу; наказу керівника ДК «Укртрансгаз» або філії, яка впроваджує винахід, про виплату винагороди. 
Згідно з п. 5.1. договору творці мають право ознайомитися з розрахунком суми винагороди і матеріалами, використаними при цих розрахунках.
21 березня 2007 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 та відповідачем було укладено договір № 78664 між роботодавцем і творцем про винагороду. Сторони погодили, що розмір авторської винагороди становить 20% від фактичного (економічного) ефекту. Строки виплати винагороди - періодична - не пізніше 3-х місяців по завершенню періоду, за який сплачується винагорода. 
Сторони дійшли згоди, що виплата винагороди проводиться на підставі наступних документів: копії патенту на винахід; акту про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу; довідки про об`єм використання винаходу; затвердженого ДК «Укртрансгаз» розрахунку економічного ефекту (прибутку) від використання винаходу; угоди між винахідниками про розподіл авторської винагороди; даного договору про виплату винагороди за використання винаходу; наказу керівника ДК «Укртрансгаз» або філії, яка впроваджує винахід, про виплату винагороди.
03 квітня 2007 року укладено договір між співавторами про вклад у створення об`єкта права інтелектуальної власності та розподіл винагороди від (т. 2 а. с. 26-27).
05 квітня 2007 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відповідачем було укладено договір № 78963 між роботодавцем і творцем про винагороду. Сторони погодили, що розмір авторської винагороди становить 20% від фактичного (економічного) ефекту. Строки виплати винагороди - періодична - не пізніше трьох місяців по завершенню періоду, за який сплачується винагорода.
Сторони дійшли згоди, що виплата винагороди проводиться на підставі наступних документів: копії патенту на винахід; акту про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу; довідки про об`єм використання винаходу; затвердженого ДК «Укртрансгаз» розрахунку економічного ефекту (прибутку) від використання винаходу; угоди між винахідниками про розподіл авторської винагороди; даного договору про виплату винагороди за використання винаходу; наказу керівника ДК «Укртрансгаз» або філії, яка впроваджує винахід, про виплату винагороди. 
Пунктом 5.1. договору передбачено, що творці мають право ознайомитися з розрахунком суми винагороди і матеріалами, використаними при цих розрахунках.
05 квітня 2007 року укладено договір між співавторами про вклад у створення об`єкта права інтелектуальної власності та розподіл винагороди (т. 2 а. с. 51-52).
11 червня 2007 року між позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відповідачем було укладено договір № 79417 між роботодавцем і творцем про винагороду. Сторони погодили, що розмір авторської винагороди становить 20% від фактичного (економічного) ефекту. Строки виплати винагороди - періодична - не пізніше трьох місяців по завершенню періоду, за який сплачується винагорода.
Сторони дійшли згоди, що виплата винагороди проводиться на підставі наступних документів: копії патенту на винахід; акту про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу; довідки про об`єм використання винаходу; затвердженого ДК «Укртрансгаз» розрахунку економічного ефекту (прибутку) від використання винаходу; угоди між винахідниками про розподіл авторської винагороди; даного договору про виплату винагороди за використання винаходу; наказу керівника ДК «Укртрансгаз» або філії, яка впроваджує винахід, про виплату винагороди.
Згідно з п. 5.1. договору, творці мають право ознайомитися з розрахунком суми винагороди і матеріалами, використаними при цих розрахунках.
04 жовтня 2011 року укладено додаткову угоду № 1 до договору від 11 червня 2007 року якою сторони погодили зменшити розмір авторської винагороди з 20% від фактичного (економічного) ефекту на 15%.
11 червня 2007 року укладено договір між співавторами про вклад у створення об`єкта права інтелектуальної власності та розподіл винагороди (т. 2 а. с.59-60).
08 квітня 2008 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відповідачем було укладено договір № 81895 між роботодавцем і творцем про винагороду. Сторони погодили, що розмір авторської винагороди становить 15% від фактичного (економічного) ефекту. Строки виплати винагороди - періодична - не пізніше трьох місяців по завершенню періоду, за який сплачується винагорода.
Сторони дійшли згоди, що виплата винагороди проводиться на підставі наступних документів: копії патенту на винахід; акту про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу; довідки про об`єм використання винаходу; затвердженого ДК «Укртрансгаз» розрахунку економічного ефекту (прибутку) від використання винаходу; угоди між винахідниками про розподіл авторської винагороди; даного договору про виплату винагороди за використання винаходу; наказу керівника ДК «Укртрансгаз» або філії, яка впроваджує винахід, про виплату винагороди.
Пунктом 5.1. договору передбачено, що творці мають право ознайомитися з розрахунком суми винагороди і матеріалами, використаними при цих розрахунках.
02 квітня 2011 року укладено договір між співавторами про вклад у створення об`єкта права інтелектуальної власності та розподіл винагороди від (т. 2 а. с.67-68), (т. 1 а. с. 120-195; т. 2 а. с. 1-89).
Представник відповідача не надав належних та допустимих доказів того, що відповідач не використовувати запатентовані винаходи авторів, до числа яких входять і позивачі. При цьому, установлено, що з березня 2011 року відповідач припинив формувати документи, передбачені договорами, на підставі яких авторам винаходів має проводитися виплата винагороди у розмірі, встановленому договорами, за використання винаходів по патентах України № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 . В порушення договірних зобов`язань ознайомлення позивачів з такими документами не здійснювалося та безпідставно припинено виплати авторської винагороди ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з березня 2011 року.
18 березня 2011 року директором ДК «Укртрансгаз» Вінокуровим С. О. винесено наказ № 99 щодо «Положення про організацію діяльності у сфері інтелектуальної власності в ДК «Укртрансгаз», пунктами 1, 2 якого, наказ ДК «Укртрансгаз» від 20 січня 2006 року № 22 «Про введення в дію «Положення про організацію діяльності у сфері інтелектуальної власності у ДК «Укртрансгаз» з 18 березня 2011 року, яким вважати таким, що втратив чинність. Керівникам філій, під персональну відповідальність, з 18 березня 2011 року наказано припинити підписання договорів, актів, наказів, розпоряджень винахідницької, патентно-ліцензійної діяльності та раціоналізаторської діяльності без письмового погодження з директором ДК «Укртрансгаз».
Суд звертає увагу на пояснення представника відповідача про те, що наказ від 18 березня 2011 року є внутрішньо-управлінським організаційним актом, який не забороняє підписання договорів, актів, наказів, розпоряджень щодо винахідницької, патентно-ліцензійної та раціоналізаторської діяльності у випадках використання винаходів, а також яким не встановлено заборони виконувати договори про використання винаходів. При цьому, суд критично розцінює пояснення представника відповідача про те, що таким наказом лише врегульовано порядок підписання договорів, актів, наказів, розпоряджень щодо винахідницької, патентно-ліцензійної та раціоналізаторської діяльності виключно за письмового погодження з директором ДК «Укртрансгаз», оскільки скасування дії «Положення про організацію діяльності у сфері інтелектуальної власності у ДК «Укртрансгаз» наказом від 18 березня 2011 року відмінило діючу процедуру реєстрації і контролю використання винаходів України, призначення відповідальних осіб за складання актів про використання винаходів за встановленою формою за всіма фактами такого використання за весь термін дії патентів. Тобто, такий наказ є суперечливим щодо договірних відносин, укладених між позивачами та відповідачем, згідно яких сторони дійшли згоди, що виплата винагороди проводиться на підставі таких документів як: акт про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу; довідка про об`єм використання винаходу; затвердженого ДК «Укртрансгаз» розрахунку економічного ефекту (прибутку) від використання винаходу та наказу керівника ДК «Укртрансгаз» або філії, яка впроваджує винахід, про виплату винагороди.
Відповідно до витягу з «Положення про організацію діяльності у сфері інтелектуальної власності у ДК «Укртрансгаз», зокрема п. 7.6., 7.6.1., 7.6.2. факт використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка засвідчується актом встановленої форми (додаток Ж); акт про використання винаходу засвідчує дату початку використання винаходу. Акт підписує головний інженер, начальник підрозділу (цеху, відділу, дільниці), інженер, (відповідальний), відповідальний за використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка або особи, яким надані такі ж права. Акт про використання складається кожен раз при використанні винаходу, корисної моделі, промислового зразка у різних виробах, в тому числі в кожному виготовленому типорозмірі виробу підприємством або його філією, на кожному новому об`єкті (т. 5 а. с. 181-184).
Відповідно до постанови Апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року у справі № 757/29630/15-ц (апеляційне провадження № 22-ц/796/14758/2015) за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 до ПАТ «Укртрансгаз» про стягнення авторської винагороди, встановлено, що на відповідача покладено обов`язок інформувати винахідників про кожний випадок застосування способу, що охороняється патентом № 42619 при проведені робіт з усунення витоків газу крізь фланцеві з`єднання кранів газопроводу під час перекачування газу по газопроводам філій ДК «Укртрансгаз», а виробний відділ з питань експлуатації газопроводів і ГРС філії ДК «Укртрансгаз», де відбулося використання винаходу, складає розрахунок фактичного прибутку від використання винаходу, який візується у встановленому порядку та затверджується головним інженером ДК «Укртрансгаз» (п. 3.1, 3.2 договору про виплату винагороди за використання винаходу). Відповідно до п. 3.3 зазначеного договору винагорода за використання винаходу сплачується патентовласником або філією, де був використаний винахід, на підставі таких документів: копія патенту на винахід; даний договір; акт про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу; довідка про об`єм використання винаходу; розрахунок прибутку від використання винаходу; угода між винахідниками про розподіл винагороди; наказ керівника ДК «Укртрансгаз» або філії ДК «Укртрансгаз» про виплату винагороди. 
Отже, з урахуванням означеного вище, акт про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу, довідку про об`єм використання винаходу, розрахунок прибутку від використання винаходу - зобов`язаний складати відповідач та видати наказ про виплату винагороди.
Згідно з рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року в справі № 757/23816/15-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 до ПАТ «Укртрансгаз» про стягнення авторської винагороди (за патентом України № НОМЕР_10 ), яким позовні вимоги задоволено, стягнуто з ПАТ «Укртрансгаз» на користь позивачів авторську винагороду, збитки від інфляції, борг за користування грошовими коштами та пеню, та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2016 року в справі № 757/23816/15-ц, якою встановлено, що акт про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу, довідку про об`єм використаного винаходу, розрахунок прибутку від використання винаходу - зобов`язаний складати відповідач та видати наказ про виплату винагороди.
Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Отже, виконання договірних зобов`язань, укладених між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та АТ «Укртрансгаз» (ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України»), в частині складення наступних документів за фактами використання винаходів, на підставі яких проводиться виплата авторської винагороди, а саме: акту про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу; довідки про об`єм використання винаходу; затвердженого ДК «Укртрансгаз» розрахунку економічного ефекту (прибутку) від використання винаходу; наказу керівника ДК «Укртрансгаз» або філії, яка впроваджує винахід, про виплату винагороди, покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 Конституції України громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв`язку з різними видами інтелектуальної діяльності.
Згідно зі ст. 432 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 35 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» захист прав на винахід (корисну модель) здійснюється у судовому та іншому встановленому законом порядку. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у зв`язку з застосуванням цього Закону. Суди відповідно до їх компетенції розв`язують, зокрема, спори про: авторство на винахід (корисну модель); встановлення факту використання винаходу (корисної моделі); встановлення власника патенту; порушення прав власника патенту; укладання та виконання ліцензійних договорів; право попереднього користування; компенсації.
Згідно зі ст. 428 ЦК України право інтелектуальної власності, яке належить кільком особам спільно, може здійснюватися за договором між ними. У разі відсутності такого договору право інтелектуальної власності, яке належить кільком особам, здійснюється спільно. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 464 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок є виключне право дозволяти використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка (видавати ліцензії).
Згідно з ч. 1 ст. 465 ЦК України майнові права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок є чинними з дати, наступної за датою їх державної реєстрації, за умови підтримання чинності цих прав відповідно до Закону.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» винахіднику належить право авторства, яке є невід`ємним особистим правом і охороняється безстроково. Винахідник має право на присвоєння свого імені створеному ним винаходу (корисні моделі).
Згідно з частинами 1, 2 ст. 8 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» право на одержання патенту має винахідник, якщо інше не передбачено цим Законом. Винахідники, які спільно створили винахід (корисну модель), мають однакові права на одержання патенту, якщо інше не передбачено угодою між ними.
За змістом статей 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 526 ЦК України визначено , що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Матеріалами справи підтверджується, що позивачі неодноразово звертались до відповідача з проханням виконати умови вищевказаних договорів та заактувати факти використання патентів, провести і затвердити розрахунки економічного ефекту від використання запатентованих технологій та розглянути питання про виплату авторам винагороди за використання запатентованих технологій у зв`язку з широким використанням винаходів, що мають світову новизну і високий економічний ефект, обумовлений різким зниженням витрат на здійснення ремонту.
Листом від 22 березня 2010 року позивачі та інші автори вказували про 70 фактів застосування запатентованих технічних рішень у 2009 році (т. 1 а. с. 78).
У листі позивачів від 17 липня 2012 року на ім`я директора ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» йдеться про порушення чинного законодавства, яке полягає у відсутності виплат авторської винагороди у зв`язку з масовим використанням винаходів, що мають світову новизну (понад 160 фактів застосування запатентованих технічних рішень тільки за 2011-2012 роки) і високий економічний ефект, обумовлений різким зниженням витрат на здійсненням ремонту. Факти використання запатентованих технологій на більшості об`єктах не актуються, а розрахунки економічного ефекту на об`єктах, по яких вже складені акти про використання патентів, не затверджуються. Рішення Апеляційного суду м. Києва, що набрало чинності 26 жовтня 2011 року, що зобов`язує ДК «Укртрансгаз» виплатити авторську винагороду за використання патенту НОМЕР_1 в 2008-2009 роках досі не виконано. Невиплата авторам винаходів винагород є прямим порушенням статті 54 Конституції України та законів України, що регламентують порядок використання об`єктів інтелектуальної власності. Вказаним листом позивачі просили директора ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» дати розпорядження підлеглим службам заактувати факти використання патентів, провести і затвердити розрахунки економічного ефекту від використання запатентованих технологій і розглянути питання про виплату авторам винагороди за використання запатентованих технологій відповідно до діючого законодавства (т. 1 а. с. 81).
Позивачі звертались з листом - мировою пропозицією до директора ДК «Укртрансгаз» Вінокурова С. О. від 25 травня 2013 року, яким зазначено про наявність заборгованості згідно договірних відносин по авторським винагородам та про 400 фактів використання патентів на винаходи за останні три роки на об`єктах ПАТ «Укртрансгаз». Позивачами було запропоновано укласти мирову угоду, згідно якої останні відмовляються від подальших авторських винагород по всім фактам використання патентів ПАТ «Укртрансгаз» за умови проведення виплат ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 4 000 000 (чотири мільйони) гривень, зазначивши, що вказані суми є співмірними з наявною заборгованістю ПАТ «Укртрансгаз» перед ними, авторами винаходів (т. 1 а. с. 84).
30 вересня 2013 року позивачі звернулись до директора ДК «Укртрансгаз» Вінокурова С. О. з листом про те, що у ПАТ «Укртрансгаз» широко використовуються технології ремонту газопроводів, регламентовані ГБН В.3.1-00013741-12:2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації», що дають можливість відремонтувати труби з практично будь-якими видами дефектів під тиском, без виведення газопроводу з експлуатації. На сьогоднішній день дані технології є найбільш ефективними у світовій практиці. Будь-які інші технології ремонту, не обумовлені ГБН В.3.1-00013741-12:2011, не допущені до використання на ГТС України. Авторами зазначено, що в основу технологій, включених до норм ГБН В.3.1-00013741-12: 2011, покладені технічні рішення, що мають світову новизну і захищені патентами України на винаходи № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_17 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_14 , НОМЕР_8 , 78664, 78963, 79417, 81894, 81895, 82038, 83789, 86880, 92437, 92575, 98440, 98601 та інші, співавторами яких є співробітники ТОВ « НПИП КИАТОН». У ПАТ «Укртрансгаз», що є власником більшої частини вищевказаних патентів на винаходи, накопичилася значна заборгованість перед їх авторами, яка продовжує збільшуватися. Так, за останні три роки на об`єктах ПАТ «Укртрансгаз» було 400 фактів використання патентів на винаходи (291 місце ремонту газопроводу за допомогою муфт і 109 відремонтованих кранів), співавторами яких с власники підприємства «НПИП КИАТОН», хоча акти з використання винаходів та розрахунок економічного ефекту від їх використання складені тільки по 39 фактам використання, наведеним у Додатку (т. 1 а. с. 85). 
Крім того, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звертались з листом від 18 жовтня 2013 року до директора ДК «Укртрансгаз» Вінокурова С. О. та пропозицією про мирову угоду від 30 липня 2014 року на ім`я голови ПАТ «Укртрансгаз» (т. 1 а. с. 88-89). У листі від 12 травня 2015 року на ім`я президента ПАТ «Укртрансгаз» Прокопіва І. Б. авторами винаходів зазначено, що в порушення вимог чинного законодавства, акти за фактами використання їх винаходів не складаються, розрахунки економічного ефекту від їх використання не проводяться, авторська винагорода не виплачується. Посадові особи ПАТ «Укртрансгаз» пояснюють свою бездіяльність наявністю наказу директора ДК «Укртрансгаз» № 99 від 18.03.2011 року, що скасовує дію Положення про організацію діяльності у сфері інтелектуальної власності та забороняє підписання документів, що стосуються винахідницької та патентно-ліцензійної роботи без письмового погодження з директором ДК «Укртрансгаз». Повідомили, що за останні три роки мало місце понад 400 фактів використання винаходів.
У листі від 25 липня 2016 року на ім`я президента ПАТ «Укртрансгаз» Прокопіва І. Б. позивачі вказували, що при виконанні ремонтних робіт лінійної частини магістральних газопроводів високого тиску ПАТ «Укртрансгаз» масово використовуються створені ними винаходи, захищені патентами України № 42619, 59013, 68310, 68311, 72840, 75859, 76390, 76391, 77930, 77931, 78664, 78963, 79417, 81894, 81895, 82038, 83789 та іншими. В останні роки мало місце понад 600 фактів використання винаходів, за якими, в порушення чинного законодавства, акти використання не складалися, розрахунки економічного ефекту від їх використання не проводилися, авторська винагорода винахідникам не виплачувалася. Листом від 25 липня 2016 року просили президента ПАТ «Укртрансгаз» дати доручення підлеглим службам скласти акти за формою ІВ-6 за всіма фактами використання винаходів в ДК і ПАТ «Укртрансгаз», які ще не були заактовані, провести розрахунки економічного ефекту від їх використання та виплатити авторську винагороду винахідникам відповідно до чинного законодавства (т. 1 а. с. 86-91).
12 січня 2020 року, під час розгляду цивільної справи № 757/39433/16-ц, позивачі звертались зі зверненням до тимчасово виконуючого обов`язки президента ПАТ «Укртрансгаз» Олексієнка С. О. щодо укладання мирової угоди, обгрунтовуючи тим, що ремонт магістральних газопроводів України регламентується нормативним документом ГБН В.3.1-00013741-12: 2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації». При розробці даного нормативного документа ставилося завдання максимального дотримання патентної чистоти використовуваних технологій для запобігання порушенню прав інтелектуальної власності третіх осіб і організацій. У зв`язку з цим, в основу розробок були покладені запатентовані технології ремонту, виняткове право на використання яких належить ПАТ «Укртрансгаз» або ПАТ «Укртрансгаз » спільно з ТОВ «НПИП КИАТОН». 3 01 січня 2020 року діяльність з транспортування газу здійснюється новоствореним підприємством «Оператор газотранспортної системи України», яке при проведенні ремонтних робіт на магістральних газопроводах України керується тим же нормативним документом - ГБН В.3.1-00013741-12: 2011, про що неодноразово вказувалося в тендерній документації, опублікованій в електронній системі закупівель PROZORRO (т. 6 а. с. 165-169).
Установлено, що зазначені вище листи та мирові пропозиції від 22 березня 2010 року, 17 липня 2012 року, 25 травня 2013 року, 30 вересня 2013 року, 18 жовтня 2013 року, 30 липня 2014 року, 12 травня 2015 року, 25 липня 2016 року та 12 січня 2020 року були направлені позивачами відповідачу та отримані останнім, оскільки представник відповідача цей факт не спростував. За таких підстав, зазначені докази відповідають вимогам належності та допустимості відповідно до положень ЦПК України та підлягають врахуванню при вирішенні спору.
Крім того, відповідачем неодноразово підтверджувались факти використання винаходів, авторами яких є, в тому числі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
У відповіді на звернення позивачів від 22 березня 2010 року щодо вирішення питання про здійснення виплат авторам винагород по укладеним договірним зобов`язанням, яку надав заступник директора з науково-технічної діяльності і перспективного розвитку Клюк Б. О., вих. № 4619/29-012 від 20 квітня 2010 року, на ім`я ОСОБА_1 та НАК «Нафтогаз України», указано, що ДК «Укртрансгаз» зацікавлений у подальшому співробітництві та розвитку технологій ремонту магістральних газопроводів в умовах експлуатації, тому починаючи з квітня 2010 року будуть відновлені виплати авторської винагороди за використання винаходів, патентовласником яких є ДК «Укртрансгаз». Понад 70 фактів застосування запатентованих технічних рішень, про які вказували позивачі не заперечується (т. 1 а. с. 79). 
У листі ОСОБА_8 , вих. № 3341/29-011 від 30 березня 2011 року, який надіслано на ім`я автора винаходу (корисної моделі, промислового зразка) ОСОБА_1 , дочірня компанія «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» запросила останнього прибути 05 квітня 2011 року в приміщення за адресою АДРЕСА_1 , з метою перепідписання договору між роботодавцем і творцем винаходу (корисної моделі, промислового зразка) про винагороду за його використання (т. 1 а. с. 80). 
Відповіддю директора ДК «Укртрансгаз» Вінокурова С. О., вих. № 10031/29-001 від 17 жовтня 2012 року, підтверджено наявність боргових зобов`язань щодо виплат винагороди авторам за використання патентів, по яким підписані акти використання об`єктів права інтелектуальної власності, крім того зазначено, що судові скарги і затверджений економічний ефект будуть занесені до реєстру боргових зобов`язань для подальшої виплати правонаступником (наказ № 530 від 18 липня 2012 року Міністерства енергетики та вугільної промисловості України), а факти використання запатентованих технологій на об`єктах ДК «Укртрансгаз», які ще не були оформлені відповідними документами і знаходяться на розгляді, будуть вирішені згідно чинного законодавства при умові подання всіх необхідних за договором документів (т. 1 а. с. 82).
Установлено, що 28 грудня 2016 року протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання позивачів та витребувано у відповідача ряд доказів, а саме: 1) копії актів виконання ремонту кранів і фланцевих з`єднань, виконаних відповідно до нормативних документів (далі мовою оригіналу) «Краны магистральных газопроводов. Устранение утечек газа через фланцеве соединения полиуретановым составом. Технологическая инструкция» (по патентах України № НОМЕР_1 і НОМЕР_2 на винаходи) за період з 15 червня 2004 року по теперішній час; 2) копії актів виконання ремонту лінійної частини магістральних газопроводів за допомогою муфт КТП-7, КТП-10, КТП-20, КТП-21, КТП-24, КТП-25 та посиленої муфти КТП-5 відповідно до ГБН В.3.1-00013741-12: 2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації» (за патентами України № 76391, 81895, 76390, 79417, 83789, 78963, 75859, 78664 на винаходи) за період з 09 червня 2011 року по теперішній час; 3)копії актів виконання ремонту лінійної частини магістральних газопроводів, розміщених на балкових переходах (по патентах України № НОМЕР_3 і 68311 на винахід) за період з 09 червня 2011 року по теперішній час.
На виконання вимог означеної судової ухвали, представник відповідача надав лише усні пояснення зазначивши, що ремонти кранів і фланцевих з`єднань, відповідно до нормативних документів (далі мовою оригіналу) «Краны магистральных газопроводов. Устранение утечек газа через фланцеве соединения полиуретановым составом. Технологическая инструкция» (по патентах України № НОМЕР_1 і 59013 на винаходи), не виконувались. Тобто, відповідач не виконав вимоги ухвали, не дотримався покладених на нього судом процесуальних обов`язків, оскільки до матеріалів справи не було додано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження свого пояснення. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається (ст. 60 ЦПК України) (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).
У подальшому судом було витребувано у відповідача документи, де замість КТП (конструктивно-технічний проект) позивачами було запрошено КТР (конструктивно-технічне рішення) відповідно до ГБН В.3.1- 00013741-12: 2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації» за відповідними патентами. Однак, відповідачем не було надано затребуваних судом документів, а також не було зазначено причини неможливості надання таких доказів. Протокольною ухвалою від 13 січня 2017 року судом надано час представнику відповідача для отримання відповіді щодо виконання ремонту кранів і фланцевих з`єднань та пред`явлення доказів в наступне судове засідання, однак, вимоги ухвали не виконано. Така поведінка відповідача свідчить про недобросовісне користування процесуальними правами та невиконання обов`язків учасника судового процесу, що було враховано судом під час оцінки доказів та встановлення обставин справи. Згідно з частинами 3, 4 ст. 60 ЦПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Протокольною ухвалою від 03 серпня 2021 року судом було витребувано наступні докази у АТ «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1), ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» (03065, м. Київ, проспект Любомира Гузара, буд. 44), ТОВ «НПИП КИАТОН» (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 107), а саме: 1) перелік фактів виконання робіт на об`єктах ГТС України відповідно до нормативного документа (далі мовою оригіналу) «Краны магистральных газопроводов. Устранение утечекгаза через фланцеве соединения полиуретановым составом Стык-Паз. Технологическаяинструкция» за період з 17 травня 2001 по 03 серпня 2021 року; 2) перелік фактів виконання ремонту газопроводів з використанням муфт КТР-7, КТР-10, КTP-19, КТР-20, КТР-21, КТР-24, КТР-25 відповідно до ГБН В.3.1-00013741-12: 2011; «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації» за період з 13 лютого 2006 по 03 серпня 2021 року, (т. 6 а. с. 170-171, т. 6 а. с. 241-254). На виконання вимог ухвали суду відповідач надав відповідь, якою повідомлено, що майно та відповідна документація, що використовуються у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами була передана з АТ «Укртрансгаз» 01 січня 2020 року до ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» в зв`язку з чим запитувана інформація відсутня (т. 6 а. с. 251).
У свою чергу ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» надало відповідь (вих. № ТОВВИХ-20-12652) в якій зазначено, що ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» є ліцензіатом у сфері транспортування природного газу з 01 січня 2020 року. Факти виконання робіт Товариством з 01 січня 2020 року по дату надання відповіді на запит на об`єктах газотранспортної системи, що експлуатуються Товариством відповідно до нормативного документу (далі мовою оригіналу) «Краны магистральных газопроводов. Устранение утечек газа через фланцеве соединения полиуретановым составом Стык-Паз. Технологическая инструкция» та виконання ремонту газопроводів з використанням відповідних муфт КТР-7, КТР-10, КTP-19, КТР-20, КТР-21, КТР-24, КТР-25 відповідно до ГБН В.3.1-00013741-12: 2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації» не встановлені. (т. 6 а. с. 250). Судом критично розцінюються процесуальні дії та обов`язки відповідача у зв`язку з виконанням ухвали суду, оскільки було затребувано інформацію за період з 17 травня 2001 року по 03 серпня 2021 року. Однак, за період до ліцензування ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», тобто до 01 січня 2020 року відповідачем жодних документів та інформації не надано.
На виконання вимог судової ухвали ТОВ «НПИП КИАТОН» надало відповідь від 12 листопада 2020 року № 015-2/1 про те, що з 1998 року по лютий 2016 року ТОВ «НПИП КИАТОН» брало участь в ремонтних роботах на об`єктах ГТС України, перебуваючи в договірних відносинах з ДК «Укртрансгаз». З 17 травня 2001 року підприємство брало участь в роботах по герметизації фланцевих з`єднань кранів магістральних газопроводів і ізолюючих фланців з метою усунення несанкціонованих витоків газу. Роботи проводились у відповідності з нормативним документом (далі мовою оригіналу) «Краны магистральных газопроводов. Устранение утечек газа через фланцеве соединения полиуретановым составом Стык-Паз. Технологическая инструкция», офіційно допущеним для використання на об`єктах ГТС України. Варто відмітити, що технологія визначена вказаним нормативним документом, є єдиною технологією, що регламентує ремонт кранів магістральних трубопроводів, до використання якої допущено підприємство «ТОВ НПИП КИАТОН». Це вбачається з заключення експертизи № 12.3-04-00-0089.09 від 28 травня 2009 року, в розділі, наданих для проведення експертизи матеріалів, зазначена технологічна інструкція (далі мовою оригіналу) «Краны магистральных газопроводов. Устранение утечек газа через фланцеве соединения полиуретановым составом Стык-Паз. Технологическая инструкция», а також патент України № НОМЕР_1 «Спосіб усунення витоків газу крізь фланцеві з`єднанням кранів газопроводів під час перекачування газу по газопроводу». Магістральні газопроводи є об`єктами підвищеної небезпеки, тому використання будь-яких інших технологій ремонту кранів підприємством ТОВ «НПИП КИАТОН», навіть якби вони існували, було б не можливим. Крім того, підприємство здійснювало формування підмуфтового шару з герметизацією підмуфтового простору в ремонтних конструкціях КТР-7, КТР-8, КТР-10, КТР-20, КТР-21, КТР-24, КТР-25 відповідно до чинних на момент проведення робіт нормативних документів. Всього за вказаний період, «ТОВ НПИП КИАТОН» виконувало дані види робіт на 1710 об`єктах, в тому числі на 966 кранах і ізолюючих фланцях і на 744 ремонтних конструкціях КТР-7, КТР-8, КТР-10, КТР-20, КТ -21, КТР-24, КТР-25. У відповіді наведено таблицю з переліком фактів виконання ремонтних робіт на об`єктах ГТС України в період з 2001 року по листопад 2021 року з зазначенням чисельності відремонтованих об`єктів по роках укладання договорів, їх кількості (1710), газопроводу та місць розташування (т. 7 а. с. 2 0-156).
У судовому засідані за участю сторін досліджено електронні докази, надані «ТОВ НПИП КИАТОН» на оптичному диску, які підтверджують широке застосування запатентованих технологій винахідників, позивачів у справі, а саме договори про виконання робіт, технічні завдання на виконання послуг, акти приймання-передачі послуг до завдання за 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2013, 2015 роки, всього зафіксовано документально 1710 фактів використання винаходів відповідачем у справі без складення відповідних документів, що передбачено договорами.
До договорів та актів долучено схеми кранів та муфт, які ідентичні схемам, що містяться в патентах України.
04 листопада 2008 року між ТОВ «НПИП» КИАТОН» та ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» укладено договір, де згідно з п. 1.1. виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги з ремонту запірної арматури і лінійної частини магістральних газопроводів по запатентованим методам, надалі - послуги, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги. Тобто, вказаним пунктом установлено, що ремонт буде здійснено саме по запатентованим методам.
Установлено, що пояснення представника відповідача, згідно протокольної ухвали від 13 січня 2017 року про те, що відповідні муфти при виконанні ремонту лінійної частини магістральних газопроводів відповідно до ГБН не використовувались, спростовано долученими позивачами доказами, а саме: завданнями на виконання послуг, актами приймання-передачі послуг до завдання, схемами використання (встановлення) муфт, структурою ціни роботи та розрахунками потреби в матеріалах. Вказані докази підтверджують використання ПАТ «Укртрансгаз» запатентованих технологій, широке застосування технологій усунення витоків газу на фланцевих з`єднаннях та технологій ремонту з використання муфт КТР 7, КТР 20, КТР 21, КТР 24 у період з серпня 2015 по лютий 2016 року (т. 5 а. с. 28-31, т. 3. а. с. 1-246, т. 4 а. с. 1-250, т. 5 а. с. 1-24), протокольна ухвала від 26 січня 2017 року. 
З огляду на встановлені обставини, установлено, що відповідачем порушено принцип змагальності сторін, добросовісності та обов`язку сприяти суду у всебічному, повному й об`єктивному з`ясуванні обставин справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Судом досліджено нормативний документ "Галузеві будівельні норми України «Магістральні газопроводи. Ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації» (ГБН В.3.1-00013741-12:2011) розробниками якого є ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Оригінал було надано суду для огляду в засіданні 06 грудня 2022 року. Нормативний документ регламентує виконання ремонтних робіт на магістральних газопроводах України в частині використання винаходів авторів, до числа яких входять позивачі. Позивачі в судовому засіданні стверджували, що виконання ремонтних робіт на магістральних газопроводах повинні відповідати єдиному нормативному документу - галузевим будівельним нормам ГБН В.3.1-00013741-12: 2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації», оскільки іншого нормативного документу не існувало. В судовому засіданні на запитання суду представником відповідача було підтверджено, що при виконанні ремонтних робіт магістральних газопроводів використовується саме цей нормативний документ.
Під час розгляду справи судом ураховано сформовані постановою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року в справі № 757/39433/16-ц (провадження № 61-27940св18) наступні висновки.
Так, відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Особливістю процесу доказування у справах про порушення прав інтелектуальної власності на винахід є правова презумпція, встановлена у частині другій статті 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». Згідно з цією нормою будь- який продукт, процес виготовлення якого охороняється патентом, за відсутності доказів протилежного вважається виготовленим із застосуванням цього процесу за умови виконання принаймні однієї з двох вимог: продукт, виготовлений із застосуванням процесу, що охороняється патентом, є новим; існують підстави вважати, що зазначений продукт виготовлено із застосуванням даного процесу і власник патенту не в змозі шляхом прийнятних зусиль визначити процес, що застосовувався при виготовленні цього продукту. В такому разі обов`язок доведення того, що процес виготовлення продукту, ідентичного тому, що виготовляється із застосуванням процесу, який охороняється патентом, відрізняється від останнього, покладається на особу, стосовно якої є достатні підстави вважати, що вона порушує права власника патенту. Отже, за цією нормою автора винаходу звільнено від доказування факту проведення ремонтних робіт із застосуванням запатентованого процесу. Тягар доказування протилежного покладається на особу, яка використовує розроблену автором технологію (винахід).
У постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року зазначено, що вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій на зазначені вимоги закону уваги не звернули, фактичні обставини справи у повному обсязі не встановили, поклавши в основу рішення по суті спору відсутність клопотання позивачів про призначення судової експертизи, не надали належної правової оцінки іншим доказам, наданим позивачами на підтвердження використання відповідачем процесу, що охороняється патентом, зокрема актам виконаних робіт підприємством ТОВ «НПИП КИАТОН» на об`єктах ПАТ «Укртрансгаз» у 2015-2016 роках, детермінаційному звіту експертної групи ТЮФ РейландГуп № NRU022JI-DR по виконанню Проекту спільного впровадження Кіотського протоколу «Впровадження заходів з ресурсо- та енергозбереження в ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз Україна», не врахували, що тягар доведення того, що ремонт магістральних газопроводів в умовах експлуатації проводився без використання запатентованого процесу покладається на відповідача, а отже дійшли висновків, які не можуть бути визнані обґрунтованими.
Також, Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2019 року дійшов висновку, що долучені позивачами до касаційної скарги висновки експерта Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності від 12 вересня 2017 року № 182/17, № 183/17 підлягають оцінці при новому розгляді справи.
Ураховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04 вересня 2019 року, судом досліджено та надано оцінку таким доказам як кожному окремо, так і їх взаємозв`язку у сукупності.
Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Позивачами до справи додано висновок експерта Науково-дослідницького центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції № 182/17 за результатами проведення експертного дослідження у сфері інтелектуальної власності від 12 вересня 2017 року. Дослідженню підлягали патенти України на винаходи № НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_15 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 та нормативний документ ГБН В.3.1-00013741-12:2011«Магістральнігазопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації» від 09 червня 2011 року. На вирішення експертного дослідження експерту поставлено питання: 1) чи міститься в ГБН В.3.1-00013741-12:2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації» (затверджені наказом Міністра енергетики та вугільної промисловості України 09 червня 2011 року № 201) вся сукупність ознак винаходів за патентами України під номерами 76391, 77931, 78664, 78963, 79417, 81894, 81895, 82789?
За результатами експертного дослідження експертом зроблено висновок, що в нормативному документі ГБН B.3.1-00013741-12:2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації» (затверджені наказом Міністра енергетики та вугільної промисловості України 09 червня 2011 року № 201) міститься вся сукупність ознак винаходів за патентами України під номерами НОМЕР_7 , 77931, 78664, 78963,79417, 81894, 81895, 83789.
Також, позивачі додали до справи висновок експерта Науково-дослідницького центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції № 183/17 за результатами проведення експертного дослідження у сфері інтелектуальної власності від 12 вересня 2017 року. Дослідженню підлягали: винахід № 42619 від 15 червня 2004 року та нормативний документ (далі мовою оригіналу) «Краны магистральных трубопроводов. Устранение утечек газа через фланцеве соединения полиуретановым составом «Стык-Паз». Технологическая инструкция» від 30 квітня 2002 року. 
На вирішення експертного дослідження експерту було поставлено питання: 1) чи міститься в нормативному документі (далі мовою оригіналу) «Краны магистральных трубопроводов. Устранение утечек газа через фланцеве соединения полиуретановым составом «Стык-Паз». Технологическая инструкция» (затверджена 30 квітня 2002 року) вся сукупність ознак винаходу за патентом України № НОМЕР_1 ? 
За результами попереднього вивчення матеріалів справи та з`ясування змісту поставленого на вирішення експертизи завдання, експерт, керуючись пунктом 4.14. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Міністерством юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 27липня 2015 року № 1350/5), змінив питання та викладав його в такій редакції: 1) чи використано в нормативному документі «Краны магистральных трубопроводов. Устранение утечек газа через фланцеве соединения полиуретановым составом «Стык-Паз».Технологическая инструкция» (затверджена 30 квітня 2002 року) вся сукупність ознак винаходу за патентом України № 42619 ?
За результатами експертного дослідження експертом зроблено висновок, що в нормативному документі (далі мовою оригіналу) «Краны магистральных трубопроводов. Устранение утечек газа через фланцевые соединения полиуретановым составом «Стык-Паз». Технологическая инструкция» (затверджена 30 квітня 2002 року) використано всю сукупність ознак винаходу за патентом України № НОМЕР_1 (т. 6 а. с. 96-102).
У судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо вказаних доказів, їх належності та допустимостя, обгрунтовуючи тим, що згідно зі ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Висновок експерта не є належним та допустимим доказом, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду. З аналізу висновків від 12 вересня 2017 року за номерами 182/17, 183/17 наданих позивачами відсутнє такі дані, як обізнаність експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того, дані висновки були складені за зверненням учасника справи на момент складання вказаних висновків експертного дослідження у сфері інтелектуальної власності передбачено ще не було, оскільки така можливість була передбачена з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності такими змінами до ЦПК України, в тому числі, в частині викладення ст. 106 цього Кодексу у вище вказаній редакції. Таким чином, на думку представника відповідача, висновки експертів, надані позивачами, є неналежними та недопустимими доказами та не можуть братися судом до уваги (ч. 1 ст. 78 ЦПК).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 ст. 89 ЦПК).
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 110 ЦПК).
Статтею 113 ЦПК України передбачено, що якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).
Первинною є експертиза, при проведенні якої об`єкт досліджується вперше. Додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо.
Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, у зв`язку з чим суд має обговорити питання про призначення додаткової або повторної експертизи залежно від обставин справи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2021 року у справі № 201/15019/14-ц).
Однією з підстав для призначення судом повторної експертизи, є: якщо висновок експерта суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 грудня 2022 року у справі № 686/15304/14).
Згідно з наказом від 08 жовтня 1998 року № 53/5 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» (в редакції чинній на момент проведення експертного дослідження від 23 травня 2015 року) відповідно до п. 2.4. за надання завідомо неправдивого висновку, за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, а також за розголошення даних, що стали відомі експерту під час проведення експертизи, експерт несе кримінальну відповідальність згідно з чинним законодавством; 4.14. висновок експерта складається з обов`язковим зазначенням його реквізитів (найменування документа, дати та номера складання висновку, категорії експертизи (додаткова, повторна, комісійна, комплексна), виду експертизи (за галуззю знань) та трьох частин: вступної (Вступ), дослідницької (Дослідження) та заключної (Висновки).
Висновок експерта повинен містити відомості про попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за ст. 385 Кримінального кодексу України.
Однак, наказом від 26 грудня 2012 року № 1950/5 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5» було внесено зміни у вказаний вище пункт щодо попередження експерта про кримінальну відповідальність. Згідно з п. 4.14. висновок експерта складається з обов`язковим зазначенням його реквізитів: попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України.
Згідно з п. 4.23 експертні дослідження виконуються в порядку, передбаченому для проведення експертиз. Хід і результати таких досліджень викладаються у висновку експертного дослідження.
Висновок експертного дослідження складається за структурою та змістом висновку експерта, за такими винятками: у вступній частині висновку зазначається, хто і коли звернувся до установи чи безпосередньо до експерта із замовленням про проведення дослідження; опускається запис, який стосується відповідальності особи, що проводить дослідження, за надання завідомо неправдивого висновку.
Відповідач у ході судового розгляду не надав суду жодного висновку експертного дослідження на спростування доводів позивача, а саме висновків експерта від 12 вересня 2017 року за номерами 182/17, 183/17, а також не заявляв клопотання про призначення судової експертизи з метою з`ясування обставин, які потребують спеціальних знань. Водночас, особливістю процесу доказування у справах про порушення прав інтелектуальної власності на винахід є правова презумпція, встановлена у ч. 2 ст. 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». Тягар доказування покладається на особу, яка використовує розроблену автором технологію (винахід), тобто на відповідача.
З огляду на викладене, а також беручи до уваги, що суд, відповідно до вимог процесуального закону, здійснює оцінку доказів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні наявних у справі доказів у їх сукупності, суд доходить переконання, що висновки експерта від 12 вересня 2017 року за номерами 182/17, 183/17, які додані до матеіралів справи позивачами, хоча і не є єдиним доказом на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються заявлені позивачами вимог, проте узгоджується з іншими наявними у справі доказами. Отже, такі висновки не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, тому підлягають оцінці судом у сукупності з іншими доказами.
Суд бере до уваги додану позивачами заяву від 26 січня 2017 року, яка містить відомості, які стосуються суті спору, є доказом, що підтверджує використання відповідачем ПАТ «Укртрансгаз» запатентованих технологій усунення витоків газу на фланцевих з`єднаннях, а також технологій ремонту з використання муфт КТР7, КТР20, КТР21, КТР24 у період з серпня 2015 року по лютий 2016 року. З долучених завдань на виконання послуг установлено, що всі послуги, замовником яких є ПАТ «Укртрансгаз», є послугами наданими у зв`язку з необхідністю проведення ремонтних робіт магістральних газопроводів на об`єктах ПАТ «Укртрансгаз» та філій. Актами приймання-передачі послуг до відповідних завдань погоджено сторонами обсяг наданих послуг, виконаних робіт (ремонтних робіт) та їх вартість. Наведені в актах креслення ремонтних конструкцій збігаються з кресленнями, наведеними в нормативному документі і описах до відповідних патентів на винаходи. В завданнях вказані типи ремонтних конструкцій, відповідно до галузевих будівельних норм ГБН В.3.1-00013741-12: 2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації» (т. 3 а. с. 1-252, т. 4 а. с. 1-250, т. 5 а. с. 1-24).
Суд бере до уваги лист ТОВ «НПИП КИАТОН» № 008-1/1 від 04 листопада 2021 року, в якому міститься інформація про те, що ТОВ «НПИП КИАТОН» з 1998 року по лютий 2016 року брало участь в ремонтних роботах на об`єктах ГТС України, перебуваючи в договірних відносинах з ДК «Укртрансгаз» (згодом з ПАТ «Укртрансгаз»). Всього, ТОВ «НПИП КИАТОН» виконувало вказані в запиті суду види робіт за вказаний період часу на 1710 об`єктах, в тому числі, на 966 кранах і ізолюючих фланцях і на 744 ремонтних конструкціях КТР 7, КТР 8, КТР 10, КТР 20, КТР 21, КТР 24, КТР 25. До листа додано таблицю з переліком фактів виконання ремонтних робіт на об`єктах ГТС України, в яких брало участь ТОВ «НПИП КИАТОН» за період з 2001 року по 04 листопада 2021 року відповідно до умов: виконання робіт на об`єктах ГТС України відповідно до нормативного документу (далі мовою оригіналу) «Краны магистральных газопроводов. Устранение утечек газа через фланцеве соединения полиуретановым составом Стык-Паз. Технологическая инструкция»; виконання ремонту газопроводів з використанням муфт КТР-7, КТР-10, КТР-19, КТР-20, КТР-21, КТР-24, KТР-25 (відповідно до класифікації ГБН В.3.1-00013741-12:2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації»).
Одночасно, до цього листа додано, як приклад формування таблиці, засвідчені копії кількох актів виконання робіт на основних типах ремонтних конструкцій, а саме:
- документи за фактом виконання робіт, зазначених у п . 1545 доданого Переліку (Завдання № 10 від 16 липня 2013 року з актами прийому-передачі послуг)- роботи з використанням муфти КТР 10);
- документи за фактом виконання робіт, зазначених у п . 1583 доданого Переліку (Завдання № 26 від 10 червня 2014 року з актами прийому-передачі послуг) - роботи з ремонту крана);
- документи за фактом виконання робіт, зазначених у п . 1655 доданого Переліку (Завдання № 5 від 11 вересня 2015 року з актами прийому-передачі послуг)- роботи з використанням муфти КТР7);
- документи за фактом виконання робіт, зазначених у п . 1661 доданого Переліку(Завдання № 7 від 17 вересня 2015 року з актами прийому-передачі послуг) - роботи з використанням муфти КТР 24);
- документи за фактом виконання робіт, зазначених у п . 1694 доданого Переліку(Завдання № 19 від 10 листопада 2015 року з актами прийому-передачі послуг) - роботи з використанням муфти КТР21);
- документи за фактом виконання робіт, зазначених у п . 1707 доданого Переліку(Завдання № 23 від 09 грудня 2015 року з актами прийому-передачі послуг) - роботи з використанням муфти КТР20).
Судом досліджено надану позивачами виписку з детермінаційного звіту ТОВ «ТЮФ Рейнланд Україна» «Детермінація проекту спільного впровадження «Впровадження заходів з ресурсо- та енергозбереження в ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз Україна» № TRU022JI-DR. Звіт є доказом широкого використання патентів в ДК «Укртрансгаз». Проєкт спрямований на скорочення антропогенних викидів парникових газів (СО2, метан). У додатку № 4 наведені патенти на винаходи інноваційних способів ремонту газопроводів № НОМЕР_1 , 59012А, 59013, 68310, НОМЕР_4 , НОМЕР_17 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_14 , НОМЕР_8 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_15 , НОМЕР_12 , НОМЕР_16 , НОМЕР_13 , 2208196, 2268438, 2292512, 2314453, 29500, серед яких наявні патенти на винаходи України, авторами яких є позивачі. Звіт містить таблиці з місцями їх застосування з переліком місць використання даних патентів (т. 5. а. с. 47-126). 
Під час розгяду справи позивачі звертали увагу суду на те, що у більшості наведених в звіті міжнародної експертної групи фактів застосування винаходів акти їх використання не складалися, тому віт доводить масове використання ДК «Укртрансгаз» запатентованих технологій без належного оформлення. Однак, суд не може перевірити доводи позивачів з огляду на те, що відсутня детальна інформація щодо кількості фактів використання запатентованих винаходів авторів, оскільки такий звіт містить відомості лише про роки використання, а відповідачем не надано доказів використання таких винаходів.
Суд бере до уваги доводи позивачів щодо питання використання запатентованих технологій усунення витоків газу на фланцевих з`єднаннях магістральних газопроводів в ДК «Укртрансгаз» відповідно до нормативного документа (далі мовою оригіналу) «Краны магистральных газопроводов. Устранение утечекгаза через фланцеве соединения полиуретановым составом. Технологическая инструкция» а також муфтовий ремонт магістральних газопроводів відповідно до нормативного документу ГБН В.3.1-00013741-12: 2011 «Магістральні газопроводи, ремонт дуговим зварюванням в умовах експлуатації», які вже досліджувались судами, а саме:
- по патенту України № НОМЕР_1 на винахід було досліджено судами в рамках цивільних справ № 2-2458/11 і № 757/29630/15-ц;
- питання використання запатентованих технологій за патентом України № НОМЕР_3 на винахід досліджувалось судами в рамках цивільної справи № 757/29628/15-ц; 
- питання використання запатентованих технологій за патентом України № НОМЕР_13 на винахід вивчалися в рамках цивільних справ № 757/33127/14-ц і № 757/31495/15;
- питання використання запатентованих технологій за патентом України № НОМЕР_5 на винахід вивчалися в рамках цивільних справ № 757/17179/14-ц, № 757/29632/15-ц та № 757/31457/15-ц;
- питання використання запатентованих технологій за патентом України № НОМЕР_10 на винахід вивчалися в рамках цивільної справи № 757/23816/15-ц;
- питання використання запатентованих технологій за патентом України № НОМЕР_11 на винахід вивчалися в рамках цивільної справи № 757/31457/15-ц. 
Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2011 року в справі № 2-2458/11 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Дочірньої компанії «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» про стягнення сум авторської винагороди встановлено, що у 2000 році під час виконання робіт, які проводились в інтересах ДК «Укртрансгаз» групою авторів, запропоновано спосіб ремонту запірної арматури на діючому магістральному газопроводі без зміни режиму транспортування газу. 25 квітня 2001 року між групою винахідників, до складу якої входили позивачі, з однієї сторони, та відповідачем і ТОВ «НПИП КИАТОН» (роботодавці) з іншої сторони, укладено договір про передачу авторами роботодавцям прав на подання заявки та одержання патенту на службовий винахід. Згідно умов даного договору винахідники передають, а роботодавці приймають право як патентовласники на одержання патенту на вказаний винахід. Відповідно до п. 3.4 договору роботодавці зобов`язалися укласти з винахідниками письмові договори щодо розміру та умови виплати їм винагороди відповідно до економічної цінності винаходу, або іншої вигоди, яка може бути отримана роботодавцями. 06 жовтня 2004 року між сторонами укладено договір про виплату винагороди за використання винаходу, згідно з п. 3.2 якого розмір винагороди за використання винаходу становить 15% від фактичного прибутку, одержаного відповідачем від використання винаходу за відповідний період. Проте, авторська винагорода у визначені договором строки відповідачем виплачена не була. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачі посилаються на те, що незважаючи на виконання ними умов договорів від 25 квітня 2001 року та 06 жовтня 2004 року, відповідач неправомірно ухиляється від виконання своїх зобов`язань щодо виплати суми авторської винагороди. Разом з тим, п. 3.3 договору від 06 жовтня 2004 року передбачає, що винагорода за використання винаходу сплачується на підставі пакету певних документів, зокрема, копії патенту на винахід; даного договору; акту про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу; довідки про об`єм використання винаходу; розрахунку прибутку від використання винаходу; угоди між винахідниками про розподіл винагороди та наказу керівника відповідача або філії про виплату винагороди. Позивачі були ознайомлені зі змістом умов даного зобов`язання та, відповідно, з ними погодились, що підтверджується їх підписами в тексті договору. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачами надано лише частину вищевказаних документів. Зокрема, в ході розгляду справи судом не здобуто доказів, які б свідчили про наявність висновків про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу, довідки про об`єм використання винаходу, розрахунку прибутку від використання винаходу, наказу керівника відповідача або філії про виплату винагороди. Таким чином, оскільки на даний час пакет документів не сформовано, який згідно імперативній умові договору від 06 жовтня 2004 року є обов`язковою підставою для виплати авторської винагороди, позовні вимоги задоволенню не підлягають як такі, що заявлені передчасно.
29 вересня 2015 року Печерським районним судом м. Києва винесено рішення в справі № 757/29630/15-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 до ПАТ «Укртрансгаз» про стягнення авторської винагороди, яким позов задоволено. Апеляційним судом м. Києва від 24 листопада 2015 року винесено постанову за апеляційною скаргою ПАТ «Укртрансгаз» (справа № 22-ц/796/14758/2015) та 21 січня 2016 року розглянуто у касаційній інстанції та залишено без змін рішення апеляційної інстанції від 24 листопада 2015 року.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року в справі № 757/29628/15-ц за позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_3 до ПАТ «Укртрансгаз» про стягнення авторської винагороди (за патентом України № НОМЕР_3 ), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року (14 вересня 2016 року розглянуто у касаційній інстанції, залишено без змін рішення апеляційної інстанції від 14 квітня 2016 року) позовні вимоги задоволено та стягнуто з ПАТ «Укртрансгаз» на користь позивачів авторську винагороду, збитки від інфляції, борг за користування грошовими коштами та пеню.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року в справі № 757/33127/14-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ПАТ «Укртрансгаз» про стягнення авторської винагороди (за патентом України № НОМЕР_13 ) позовні вимоги задоволено та стягнуто з ПАТ «Укртрансгаз» на користь позивачів авторську винагороду та пеню за прострочку виплати авторської винагороди.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року в справі № 757/31495/15-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 до ПАТ «Укртрансгаз» про стягнення авторської винагороди (за патентом України № НОМЕР_13 ) позовні вимоги задоволено та стягнуто з ПАТ «Укртрансгаз» на користь позивачів авторську винагороду, збитки від інфляції, борг за користування грошовими коштами та пеню.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2014 року в справі № 757/17179/14-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 до ПАТ «Укртрансгаз» про стягнення авторської винагороди (за патентом України № № НОМЕР_5 ) позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ПАТ «Укртрансгаз» на користь позивачів авторську винагороду та пеню.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року в справі № 757/29632/15-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 до ПАТ «Укртрансгаз» про стягнення авторської винагороди (за патентом України № № НОМЕР_5 ) позовні вимоги задоволено та стягнуто з ПАТ «Укртрансгаз» на користь позивачів авторську винагороду, збитки від інфляції, борг за користування грошовими коштами та пеню.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року в справі № 757/23816/15-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 до ПАТ "Укртрансгаз" про стягнення авторської винагороди (за патентом України№ НОМЕР_10 ) позовні вимоги задоволено та стягнуто з ПАТ «Укртрансгаз» на користь позивачів авторську винагороду, збитки від інфляції, борг за користування грошовими коштами та пеню. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2016 року, якою переглядалось зазначене рішення першої інстанції встановлено, що : «…акт про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу, довідку про об`єм використаного винаходу, розрахунок прибутку від використання винаходу зобов`язаний скласти відповідач та видати наказ про виплату винагороди».
Суд бере до уваги доводи позивачів, що зазначені судові рішення, які вступили в законну силу, доводять той факт, що в ПАТ «Укртрансгаз» дійсно мало місце широке використання винаходів позивачів у справі. Факти, встановлені судовими рішеннями перевірялися під час їх розгляду та вважаються такими, що не підлягають доказуванню.
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 26 жовтня 2011 року в справі № 22-11980 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз Україна» про стягнення сум авторської винагороди за патентом № НОМЕР_1 , установлено, що відповідачем було допущено порушення умов договору від 06 жовтня 2004 року про виплату винагороди за використання винаходу. Апеляційним судом міста Києва встановлено перелік документів, які має підготувати відповідач згідно з п. 3.3. договору та стягнуто з ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» на користь авторів авторську винагороду та пеню за прострочку виплати винагороди.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно зі ст. 1 Протоколу 1 кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Отже, основною метою статті 1 Першого протоколу є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та іншим порушенням принципу безперешкодного користування своїм майном. Слід зауважити, що в основу ст. 1 Першого протоколу покладено два рішення «Маркс проти Німеччини» та «Спорронг і Лоннрот проти Швеції», якими визначено основні вимоги стосовно застосування ст. 1 Першого протоколу щодо захисту права власності. Статтею 418 ЦК України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 420 ЦК України до об`єктів права інтелектуальної власності належать винаходи.
Особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об`єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб; використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом; умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об`єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону (частини 2-4 ст. 426 ЦК України).
Порушення права інтелектуальної власності, в тому числі, невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену ЦК України, законом чи договором (ст. 431 ЦК).
Відповідно до абзаців 4, 13, 14 ст. 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» винахід (корисна модель) - це результат інтелектуальної, творчої діяльності людини в будь-якій сфері технології. Винахідник - людина, інтелектуальною, творчою діяльністю якої створено винахід (корисну модель). Патент (патент на винахід, патент на секретний винахід, патент на корисну модель, патент на секретну корисну модель) - охоронний документ, що засвідчує пріоритет, авторство і права на винахід (корисну модель).
Згідно зі ст. 462 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом. Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу, корисної моделі, сукупністю суттєвих ознак промислового зразка.
Умови та порядок видачі патенту встановлюються законом.
За правилами ст. 463 ЦК України, суб`єктами права інтелектуальної власності на корисну модель та промисловий зразок є: 1) винахідник, автор промислового зразка; 2) інші особи, які набули прав на винахід, корисну модель та промисловий зразок за договором чи законом.
Згідно роз`яснень, які містяться в абзацах 1-5 п. 83 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом інтелектуальної власності" № 12 від 17 жовтня 2012 року, особливістю процесу доказування у справах про порушення прав інтелектуальної власності на корисну модель є правова презумпція, встановлена у ч. 2 ст. 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». Згідно з цією нормою будь-який продукт, виготовлення якого охороняється патентом, за відсутності доказів протилежного вважається виготовленим із застосуванням цього процесу за умови виконання принаймні однієї з двох вимог: - продукт, виготовлений із застосуванням процесу, що охороняється патентом, є новим; - існують підстави вважати, що зазначений продукт виготовлено із застосуванням даного процесу, і власник патенту не в змозі шляхом прийнятних зусиль визначити процес, що застосовувався при виготовленні цього продукту. В такому разі обов`язок доведення того, що процес виготовлення продукту, ідентичного тому, що виготовляється із застосуванням процесу, який охороняється патентом, відрізняється від останнього, покладається на особу, стосовно якої є достатні підстави вважати, що вона порушує права власника патенту. Отже, за цією нормою патентовласника звільнено від доказування факту виготовлення нового продукту іншою особою із застосуванням запатентованого процесу. Тягар доказування протилежного покладається на іншу особу, яка виготовила цей продукт.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 Зпкону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» використанням винаходу (корисної моделі) визнається: виготовлення продукту із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), застосування такого продукту, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого продукту в зазначених цілях. Продукт визнається виготовленим із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), якщо при цьому використано кожну ознаку, включену до незалежного пункту формули винаходу (корисної моделі), або ознаку, еквівалентну їй. 
Майнові та пов`язані з ними особисті немайнові відносини, що виникають у зв`язку зі створенням, правовою охороною та використанням винаходів, промислових зразків, товарних знаків і знаків обслуговування (далі - об`єкти промислової власності), а також відносини, пов`язані з визнанням прав автора раціоналізаторської пропозиції регулюються Тимчасовим положенням «Про правову охорону об`єктів промислової власності та раціоналізаторських пропозицій в Україні», затверджене Указом Президента України від 18 вересня 1992 року № 479/92 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин від 22 червня 1994 року).
Відповідно до пунктів 10, 20, 35 вказаного Положення автором винаходу (промислового зразка, раціоналізаторської пропозиції) визнається фізична особа, творчою працею якої він створений. Якщо винахід (промисловий зразок, раціоналізаторська пропозиція) створений спільною творчою працею кількох фізичних осіб, всі вони визнаються співавторами. Порядок користування правами на винахід (промисловий зразок, раціоналізаторську пропозицію), створений у співавторстві, визначається угодою між ними. Не визнаються авторами фізичні особи, які не внесли особистого творчого вкладу в створення винаходу (промислового зразка, раціоналізаторської пропозиції), надали автору тільки технічну, організаційну чи матеріальну допомогу або сприяли оформленню прав на винахід (промисловий зразок, раціоналізаторську пропозицію) та його використанню.
Авторові винаходу (промислового зразка, раціоналізаторської пропозиції) належить право авторства, яке є невідчужуваним особистим правом. Авторство на винахід (промисловий зразок, раціоналізаторську пропозицію) охороняється безстроково.
Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог в заявлених межах та про наявність існування правових підстав для їх задоволення. Позивачами доведено, а відповідачем не спростовано широке використання винаходів авторів - позивачів, а саме 1710 фактів застосування запатентованих технічних рішень, винаходів по патентах України 42619, 59013, 68310, 68311, 75859, 76390, 76391, 77931, 78664, 78963, 79417, 81895, 83789, яке відбувалось з порушенням умов виконання договірних відносин відповідачем, а саме договорів про виплату винагороди за використання винаходів, укладених між позивачами та відповідачем протягом липня 2003 року по жовтень 2011 року, згідно з якими умовою нарахування і виплати авторської винагороди визначено використання об`єктів права інтелектуальної власності. 
Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог (уточнених) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими останні просили зобов`язати Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України») виконати умови договірних відносин наступним шляхом: скласти і затвердити акти використання винаходів за встановленою формою, за всіма фактами використання винаходів за весь термін дії патентів, які ще не були складені або з якими не були ознайомлені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; виконати розрахунки економічної вигоди, отриманої Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України») від використання винаходів, вираженої у формі, передбаченій договором (економічного ефекту, фактичного прибутку) і ознайомити з ними ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та провести розрахунок і нарахування авторської винагороди за використання винаходів за всіма фактами використання винаходів за весь термін дії патентів, за якими не було виплачено авторську винагороду.
Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
За змістом ч. 4 ст. 10 ЦПК України 2004 року суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», ураховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивної і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, справа № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України.
Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною 2 ст. 137 цього Кодексу встановлено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до частин 1-3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналогічні положення викладені в частинах 1, 2 ст. 28 Правил адвокатської етики.
Вивчивши докази, надані представником позивачів адвокатом Ткаченко Я. К., суд дійшов висновку, що надання правничої допомоги підтверджено належними та допустимими доказам, послуги з надання правничої допомоги надані в повному обсязі та якісно, що підтверджується долученими до заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 17 березня 2026 року доказами: договорами про надання правової (правничої) допомоги позивачам, додатками та актами виконаних робіт, платіжними інструкціями про зарахування коштів та детальними описами робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, доведено фактичне понесення позивачами витрат на оплату послуг адвоката у зазначеному в заяві розмірі.
Частиною 4 ст. 137 ЦПІК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Оцінюючи надані сторонами докази з метою їх розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України, суд ураховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду:
1) Великої Палати Верховного Суду в справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду в справі № 922/445/19, де вказано, що в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт;
2) Великої Палати Верховного Суду в справі № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року (п. 21), що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін;
3) Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/1964/21 від 16 листопада 2022 року, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України.
Оцінюючи з метою розподілу судових витрат надані сторонами докази за критеріями, визначеними у ч. 4 ст. 137 ЦПІК України, враховуючи складність справи, кількість та якість поданих представниками відповідачів у справі заяв, кількість проведених судових засідань, у яких брала участь представник позивачів, суд дійшов висновку, що вартість наданих позивачам послуг з правничої допомоги у цій справі є співмірною зі складністю цієї справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому витрати, які вже фактично понесли позивачі у розмірі 42 000 гривень кожен, підлягають розподілу, і суд присуджує позивачам як стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі їх витрати на професійну правничу допомогу - як такі, що вже фактично понесені.
Щодо доводів, викладених у запереченні представника відповідача в частині судових витрат позивачів, то суд вважає їх необгрунтованими та недоведеними, крім того звертає увагу, що при подачі заперечення не було дотримано вимог цивільного процесуального законодавства, оскільки відсутні докази про їх направлення позивачам та представнику, що є додатковою підставою не брати доводи заперечення до уваги.
На підставі статей 41, 54 Конституції України, статей 418, 420, 424, 429, 462, 464, 481-470 ЦК України, статей 18, 28, 31, 35 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», керуючись статтями 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 263-265 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про зобов`язання виконати умови договорів про виплату авторської винагороди за використання винаходів по патентах задовольнити.
Зобов`язати Акціонерне товариство «Укртрансгаз» в строк три місяці виконати свої зобов`язання за договорами про виплату авторської винагороди за використання винаходів по патентах України НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , укладеними між авторами винаходів і Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України») за всіма фактами використання винаходів за весь термін дії патентів, за якими не було виплачено авторську винагороду, а саме: 
1) скласти і затвердити акти використання винаходів за встановленою формою, за всіма фактами використання винаходів за весь термін дії патентів, які ще не були складені або з якими не були ознайомлені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; 
2) виконати розрахунки економічної вигоди, отриманої Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України») від використання винаходів, вираженої у формі, передбаченій договором (економічного ефекту, фактичного прибутку) і ознайомити з ними ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
3) провести розрахунок і нарахування авторської винагороди за використання винаходів за всіма фактами використання винаходів за весь термін дії патентів, за якими не було виплачено авторську винагороду.
Стягнути з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 42 000 (сорок дві тисячі) гривень.
Стягнути з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 42 000 (сорок дві тисячі) гривень.
Стягнути з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 42 000 (сорок дві тисячі) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_18 ).
Позивач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_19 ).
Позивач: ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_20 ).
Відповідач: Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (місцезнаходження юридичної особи: Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021; код ЄДРПОУ 30019801).
Повний текст рішення складено 06.04.2026.

Суддя В. В. Єрмічова