КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №22-ц/824/7112/2026
справа №363/4718/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Желепи О.В., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 25 грудня 2025 року, постановлену під головуванням судді Чіркова Г.Є., дата складення повної ухвали не зазначена,
у справі за позовом Керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах Вишгородської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа: Дніпровсько-Тетерівське державне лісомисливське господарство, про витребування земельної ділянки лісового фонду із чужого незаконного володіння, -

встановив:
1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.
У серпні 2025 року Керівник Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах Вишгородської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Дніпровсько-Тетерівське державне лісомисливське господарство, про витребування земельної ділянки лісового фонду із чужого незаконного володіння, у якому просить витребувати на користь держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації із незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 3221880802:14:141:6001 площею 0,1438 га. Стягнути судовий збір.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали (а.с. 96-98 зворот).
2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25 грудня 2025 року позовну заяву залишено без розгляду.
Залишивши без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції зазначив, що позивач не усунув недоліки, зазначені в ухвалі Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2025 року.
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з постановленою ухвалою, Керівником Вишгородської окружної прокуратури Київської області подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Зазначає, що позовна вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння є вимогою майнового характеру, а ціна позову відповідно до статті 176 ЦПК України визначається вартістю спірного майна. У позовній заяві прокурором було визначено ціну позову, виходячи з нормативної грошової оцінки земель лісогосподарського призначення. Згідно з інформацією Держгеокадастру усереднені показники нормативної грошової оцінки таких земель становлять 7 946 грн за 1 га, у зв`язку з чим нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки площею 0,1438 га складає 1 143 грн. Враховуючи встановлені законом мінімальні ставки судового збору, за подання такого позову підлягав сплаті судовий збір у мінімальному розмірі - 3 028 грн.
Зазначає, що ЦПК України не містить вимоги щодо обов`язкового подання до позовної заяви звіту або висновку про експертну оцінку майна. Визначення ціни позову належить до прав позивача. У разі якщо суд вважає, що визначена позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості майна або її неможливо точно встановити на момент звернення до суду, він відповідно до частини 2 статті 176 ЦПК України має право попередньо визначити розмір судового збору, який підлягає сплаті, з подальшим вирішенням питання про його доплату або повернення за результатами розгляду справи.
Уважає безпідставною вимогу суду щодо внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна. Відповідно до частини 5 статті 390 ЦК України така вимога виникає лише у випадку витребування майна від добросовісного набувача. Натомість прокурором у позовній заяві прямо зазначено, що відповідач не є добросовісним набувачем, оскільки земельна ділянка була отримана ним безоплатно на підставі рішення органу місцевого самоврядування та розташована на землях лісогосподарського призначення, що має очевидні природні ознаки лісу. За таких обставин відповідач, проявивши розумну обачність, повинен був знати про незаконність набуття такої земельної ділянки. 
Отже, питання про добросовісність чи недобросовісність набувача є предметом дослідження суду під час розгляду справи по суті та не може вирішуватися на стадії відкриття провадження.
Уважає, що суд першої інстанції безпідставно залишив позов без розгляду, неправильно застосував норми процесуального права та фактично позбавив позивача можливості на судовий розгляд заявлених вимог.
Мотивуючи наведеним, просить ухвалу Вишгородського районного суду від 25 грудня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.
Відзиву на апеляційну скаргу на адресу Київського апеляційного суду не надходило.
5. Позиція учасників справи.
В судовому засіданні прокурор Федоренко О.П. підтримав подану апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки не повідомляли.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.
6. Позиція суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора Федоренка О.П., розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
7. Фактичні обставини справи, установлені судом.
Установлено, що у серпні 2025 року Керівник Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах Вишгородської районної державної адміністрації звернувся до суду із позовом про витребування земельної ділянки лісового фонду із чужого незаконного володіння, у якому просив витребувати на користь держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації із незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 3221880802:14:141:6001 площею 0,1438 га. Стягнути судовий збір (а.с.1-18).
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі (а.с.76).
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків 5 днів з дня отримання копії ухвали.
Залишивши без руху позов, суд першої інстанції зазначив, що позов про витребування земельної ділянки подано після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" від 12 березня 2025 року, однак не дотримався нових процесуальних вимог, встановлених цим законом та нормами Цивільного кодексу і Цивільного процесуального кодексу України. 
Зокрема, суд вказав, що відповідно до частини 5 статті 390 ЦК України та частини 4 статті 177 ЦПК України при поданні позову про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позовної заяви мають бути додані документи, що підтверджують визначення вартості спірного майна на підставі експертної оцінки, чинної на дату подання позову.
Суд установив, що прокурором не подано експертно-грошову оцінку спірної земельної ділянки, у зв`язку з чим у позовній заяві не визначено її ціну, як того вимагають пункт 3 частини 3 статті 175 та пункт 2 частини 1 статті 176 ЦПК України. Унаслідок цього також неможливо перевірити правильність сплати судового збору, оскільки він має обчислюватися, виходячи із вартості майна, тоді як прокурором сплачено лише фіксовану суму судового збору.
Крім того суд вказав, що до позову не додано документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірної земельної ділянки, що є обов`язковою умовою для розгляду таких вимог відповідно до частини 5 статті 390 ЦК України (а.с. 97-98).
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25 грудня 2025 року у зв`язку із невиконанням вимог ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2025 року позов Керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах Вишгородської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа: Дніпровсько-Тетерівське державне лісомисливське господарство, про витребування земельної ділянки лісового фонду із чужого незаконного володіння залишено без розгляду.
8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.
Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у статтях 175, 177 ЦПК України.
09 квітня 2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року, яким внесені зміни, зокрема до статей 388, 390, 391 ЦК України та статей 177, 185, 265 ЦПК України.
Відповідно до частини 5 статті 390 ЦК України суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади. Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.
Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 177 ЦПК України у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.
Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 185 ЦПК України якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму.
У пункті 2 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року зазначено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом.
Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Із змісту позовної заяви убачається, що позивач, обґрунтовуючи вимоги позову, вказував, що відповідач неправомірно заволодів спірною земельною ділянкою, що свідчить про наявність підстав для усунення перешкод у користуванні нею шляхом її витребування.
Позивач вказував, що відповідач є недобросовісним набувачем, оскільки з огляду на очевидні природні ознаки лісу, характерні для спірної земельної ділянки спірної земельної ділянки відповідач знав або проявивши розумні обачність, міг і зобов`язаний був знати про те, що ліс і ділянка вибули з володіння держави з порушенням вимог закону.
У постанові Верховного Суду № 127/8274/24 від 12 листопада 2025 року зазначено: «обов`язок попереднього внесення вартості майна на депозитний рахунок суду передбачений у нормі матеріального права. Положення частини 5 статті 390 ЦК України поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. При цьому у випадку подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача вимоги частини 5 статті 390 ЦК України не підлягають застосуванню;
у випадку, якщо позивач обґрунтовує позов про витребування нерухомого майна недобросовісністю набувача, то положення частини 5 статті 390 ЦК України не застосовуються;
питання про добросовісність/недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення. У випадку встановлення недобросовісності набувача суд задовольняє позов без застосування ч. 5 ст. 390 ЦК України. Натомість у разі встановлення, що набувач добросовісний, суд відмовляє у задоволенні позову на підставі ч. 5 ст. 390 ЦК України, якщо позивачем попередньо не внесено вартість майна на депозитний рахунок суду».
Колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки позивач обґрунтовує позов недобросовісністю набувача спірної земельної ділянки, відтак, положення частини 5 статті 390 ЦК України до спірних відносин не застосовуються. Питання про добросовісність/недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, судом першої інстанції не враховано, що положення частини 5 статті 390 ЦК України поширюється у випадках подання позову про витребування майна у добросовісного набувача.
Щодо ціни позову та вимоги суду надати звіт про оцінку майна, апеляційний суд зазначає про наступне.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна. 
Відповідно до частини 2 статті 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.
Частиною 1 статті 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Заяви і скарги, що подаються до суду, мають відповідати вимогам чинного законодавства. 
Згідно відомостей позову прокурором вказано, що спірна земельна ділянка має лісогосподарське призначення.
Наказом № 376 від 24.06.2022 Міністерства аграрної політики та продовольства України затверджено усереднені показників нормативної грошової оцінки земель (із змінами та доповненнями). Цим наказом передбачено, що усереднений показник нормативної грошової оцінки землі лісогосподарського призначення.
Площа спірної земельної ділянки становить 0,1438 гектари.
Звертаючись до суду із позовом, позивач послався на усереднені показники нормативно грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення за 1 га та вказав, що ціна позову становить 1 143,00 гривень.
Питання про відкриття провадження у справі регламентовано Главою 2 Розділу 3 ЦПК України. Приписами цієї глави не передбачено покладення на позивача обов`язку здійснення оцінки майна для визначення дійсної вартості майна із метою подальшого визначенням ціни позову на стадії досудової підготовки.
Відтак, вимога суду щодо надання документу за результатами проведення оцінки спірної земельної ділянки, здійсненої в порядку, визначеному Законом України «Про оцінку земель», чинної на дату подання позовної заяви та зазначення ціни позову з урахуванням проведеної оцінки спірної земельної ділянки, а разі необхідності здійснення доплати судового збору з урахуванням проведеної оцінки, як спосіб усунення недоліків позовної заяви, не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, а також не перешкоджає суду у відкритті провадження у справі за наведених обставин.
Із наведеного убачається, що надані представником позивача документи на підтвердження вартості спірного майна є достатніми з точки зору чинного законодавства доказами попередньої оцінки вартості майна для обрахування розміру судового збору.
Крім цього, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.
Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції безпідставно залишено позовну заяву керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області без руху та запропоновано позивачу надати експертно-грошову оцінку земельної ділянки із кадастровим номером 3221880802:14:141:6001 площею 0,1438 га, чинну на дату подання позовної заяви, та внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірної земельної ділянки.
Ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності цивільного процесу, у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення без розгляду позовної заяви з підстав неусунення недоліків, вказаних в ухвалі суду від 11 грудня 2025 року.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала Вишгородського районного суду Київської області від 25 грудня 2025 року постановлена з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуКерівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 25 грудня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 16 червня 2026 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова